Справа № П/811/1167/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2019 року м. Дніпросправа № П/811/1167/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 (головуючий суддя Хилько Л.І., повний текст рішення складено 11.07.2019)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідачів - Міністерства юстиції України, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради міста Кропивницький, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ Полтавська про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради міста Кропивницький, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ Полтавська, в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29271266 від 15.04.2016 року; №29273873 від 15.04.2016 року; №29649575 від 18.05.2016 року.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що проведена державна реєстрація права власності з видачею свідоцтва приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним Олегом Анатолійовичем не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 закрито провадження в частині встановлення правомірності дій приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Задніпряного Олега Анатолійовича при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29271266 від 15.04.2016 року; №29273873 від 15.04.2016 року; №29649575 від 18.05.2016 року.

Ухвалу суду першої інстанції обґрунтовано тим, що спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачем оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав іншої особи, а не позивача. Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 29273873 від 15.04.2016; 29649575 від 18.05.2016 не може вплинути на майнові права Дапринди, ТОВ «Полтавська» щодо 19/20 частин спірної нежитлової будівлі.

Третьою особою ТОВ «Полтавська» до апеляційного суду подано відзив, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що у справі, що розглядається оскаржуються реєстраційні дії стосовно яких існує спір про право, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що підставою виникнення права власності та прийняття вказаних спірних рішень №29273873 від 15.04.2016 року та №29649575 від 18.05.2016 року став договір дарування №593 виданий 15.04.2016 року виданий приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Задніпряним Олегом Анатолійовичем (т.1,а.с.9-10).

Позивач, зокрема, не погодившись з рішеннями державного реєстратора №29273873 від 15.04.2016 року та №29649575 від 18.05.2016 року, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що захист речових прав позивача можливий у випадку визнання протиправними та скасування, зокрема, рішень про державну реєстрацію №№ 29273873 від 15.04.2016; 29649575 від 18.05.2016 (т. 1 , а.с.5 зворотна сторона).

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З цього приводу правову позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 22.08.2019 року (справа 826/27274/15).

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у даній справі позивач просить скасувати рішення, якими внесені записи про право власності № 14183524 від 15.04.2016 та № 14596205 від 18.05.2016 щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 01 (нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, АДРЕСА_1 Полтавська АДРЕСА_2 ) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавська» та ОСОБА_3 (т.1, а.с. 9, 10).

Відтак, у даній справи, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію, фактично позбавляються права власності треті особи.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Оскільки у цій справі існує спір про право, то розгляд даної справи не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Виникнення спірних правовідносин у справі, яка розглядається, обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття третіми особами права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття третіми особами права власності на об`єкт нерухомості, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналогічний підхід до застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/3202/16.

В силу вимог п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З огляду на положення частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України та пункту 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо реєстрації майна, інших реєстраційних дій можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу) якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав у зв`язку з оскарженням заінтересованою особою не самої реєстраційної дії (рішення), а підстави її проведення, як-то правочину, свідоцтва тощо.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що цей спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються наявними матеріалами у справі та нормами законодавства України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 33, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 22.08.2019 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно ст. ст. 328, 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 27.08.19.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко