Справа № 824/768/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/768/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Звіра Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства Чернівціобленерго до Офісу великих платників податків ДФС в м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Чернівціобленерго звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС в м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04 квітня 2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач, з урахуванням відповіді на відзив, посилається на те, що не погоджується із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, оскільки АТ Чернівціобленерго не володіє засобами встановлення наявності чи відсутності статусу платника ПДВ у його контрагентів, якщо вони самі про це приховують. Вважає, що помилка у складанні податкових накладних з моменту його реєстрації, як платника ПДВ, спричинена саме діями його контрагента ФОП ОСОБА_2 , а не позивачем. Зазначає, що з моменту звернення ФОП ОСОБА_2 із листом №4 від 23 квітня 2018 року та надання копії з реєстру платників ПДВ, що засвідчує про зміну оподаткування, АТ Чернівціобленерго належним чином складає податкові накладні. Вказує, що нормами ПК України не покладено обов`язок здійснювати щоденний моніторинг статусу платника податків кожного покупця, а тому до позивача не можуть бути застосовані штрафні санкції за відсутності правових підстав.

Ухвалою суду від 05 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Посилаючись на відсутність в ЄРПН податкових накладних, складених АТ Чернівціобленерго на операції по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_3 за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 52018 року на загальну суму 1031699,89 грн., в тому числі ПДВ 171950,00 грн, та не складання таких накладних під час проведення перевірки, вказує про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій.

Також відповідачем були подані у письмові формі додаткові пояснення (в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вони є по суті запереченнями на відповідь на відзив) в яких відповідач вказує про безпідставність тверджень позивача щодо не несення відповідальності за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, оскільки перелік платників ПДВ є у вільному доступі на сайті ДФС України, а тому позивач мав можливість самостійно перевірити статус свого контрагента. В даному випадку позивач згідно норм ПК України не звільнений від відповідальності за не реєстрацію податкових накладних.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 грудня 2018 року Офіс великих платників податків ДФС в м. Києві звернувся до АТ Чернівціобленерго із листом, в якому просив надати документальне підтвердження щодо проведених фінансово-господарських операцій із ФОП ОСОБА_2 за період з квітня 2017 року по березень 2018 року або уточнити показники податкової звітності про проведених фінансово-господарських операцій із ФОП ОСОБА_2

Листом від 18 січня 2019 року №6/235 позивачем для підтвердження відображення в бухгалтерському та податковому обліку результатів фінансово-господарських операцій надано відповідачу копії документів за період з квітня 2017 року по березень 2018 року.

01 березня 2019 року Офісом великих платників податків ДФС в м. Києві прийнято наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ Чернівціобленерго , що знаходиться за адресою: 58000, м. Чернівці, вул. Прутська, буд. 23-А з 11 березня 2019 року, тривалістю 1 робочий день з питань достовірності та повноти нарахування зобов`язань з податку на додану вартість, дотримання термінів реєстрації та порядку заповнення податкових накладних по проведених взаєморозрахунках із ФОП ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року. Також видано повідомлення від 04 березня 2019 року №14328/28-10-48-10/15.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки 18 березня 2019 року складено Акт №61/28-10-48-11/00130760, в якому зафіксовано порушення позивачем підпункту 201.1, 201.10 статті 201, пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого АТ Чернівціобленерго на операції з постачання фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року на загальну суму 1031699,89 грн, в тому числі 171950,00 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки, позивачем подано заперечення до акта перевірки від 18 березня 2019 року №61/28-10-48-11/00130760, в яких позивач вважає висновки в акті перевірки помилковими.

Однак, листом від 02 квітня 2019 року №К16733/10/28-10-48-11 позивача повідомлено про те, що встановлені перевіркою порушення, відображені у висновку акту перевірки є правомірними, а заперечення є необґрунтованими.

На підставі акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 18 березня 2019 року №61/28-10-48-11/00130760, 04 квітня 2019 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України застосовано штраф в розмірі 50 % у сумі 85975,00 грн.

18 квітня 2019 року позивачем надіслано скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення №, з проханням його скасувати.

Рішенням від 11 травня 2019 року Державною фіскальною службою України продовжено строк розгляду скарги.

24 червня 2019 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення, яким податкове повідомлення-рішення № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, не погоджуючись із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно пункту 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); ґ) виключено; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) виключено; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; ї) виключено; й) індивідуальний податковий номер.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

31 грудня 2015 року Міністерством фінансів України прийнято наказ Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної №1307 (далі Порядок 1307).

Згідно пункту 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10 - 15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини, зокрема, 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

Пунктом 12 Порядку № 1307 визначено, що у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, та у разі складання податкової накладної за щоденним підсумком операцій у графі "Отримувач (покупець)" зазначається "Неплатник", а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "00", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1307 усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Пунктом 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України визначено, що у разі якщо операції, визначені цим пунктом, мають безперервний або ритмічний характер постачання, платники податку:

покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усієї суми отриманих коштів протягом такого місяця;

покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти, зведену податкову накладну з урахуванням усієї суми отриманих коштів протягом такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Відповідно до абзацу 14 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок 1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

Пунктом 4 Порядку 1246 визначено, що до Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.

Відповідно до пункту 5 Порядку 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200 1.3, 200 1.9 статті 200 1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Пунктами 12-15 Порядку 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС. У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Отже, складання податкової накладної та її реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена законодавцем як обов`язок. У разі порушення строків реєстрації податкової накладної застосовуються штрафні санкції згідно з ПК України.

Відповідальність за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної передбачена статтею 120-1 ПК України.

Зокрема, згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України, який і було застосовано відповідачем до позивача, передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Отже, головною умовою для застосування штрафної санкції відповідно до вищезазначеної норми є відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Указаний факт надає право контролюючому органу провести перевірки та застосувати до платника податків фінансову відповідальність за виключенням випадку коли податкову накладну, що не надається отримувачу (покупцю), складено на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої як пунктом 120-1.1, так і пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Вказане вище узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, яка враховується судом в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки відповідачем встановлено, що АТ Чернівціобленерго за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по операціях з постачання фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 на загальну суму 1031699,89 грн, в томі числі 171950,00 грн, що є порушенням підпункту 201.1, 201.10 статті 201, пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що між АТ Чернівціобленергота фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір на постачання електричної енергії №398 від 31 жовтня 2013 року.

Згідно акта перевірки, позивачем на виконання умов даного договору поставлено електричну енергію та виписано акти прийняття-передавання товарної продукції-електричної енергії, акти прийняття-здачі наданих послуг з перетікання реактивної енергії, а фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 здійснено оплату за активну електроенергію та за послуги по перетіканню реактивної енергії, що підтверджується відповідними актами та платіжними дорученнями.

02 серпня 2017 року між ОСОБА_2 (Замовник) та АТ Чернівціобленерго (Виконавець) укладено договір про надання послуг №01-160, на виконання якого оформлено акт приймання-передачі наданих послуг та, відповідно, здійснено оплату за отримані послуги.

Як зазначено у акті перевірки, позивачем складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на операції по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 за березень 2018 року, а саме: податкову накладну від 30 березня 2018 року №91//001 на загальну суму 114927,80 грн, в тому числі ПДВ 19154,63 грн., яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 12 квітня 2018 року та податкову накладну від 30 березня 2018 року №47//001 на загальну суму 13070,84 грн., в тому числі ПДВ 2178,47 грн, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 12 квітня 2018 року.

Натомість податкових накладних на операції по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року позивачем не складено та, відповідно, не здійснено реєстрацію таких накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є порушенням підпункту 201.1, 201.10 статті 201, пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

За таких обставин та за відсутності у даних спірних відносинах правових підстав, передбачених пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України, для звільнення від відповідальності за вказане вище порушення, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 04 квітня 2019 року є законним. Правові підстави для його скасування відсутні.

При цьому, суд зважає також і на те, що позивач фактично не заперечує факт не складання ним та не реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року. Водночас вказує, що у названий період на виконання умов укладеного Договору ОСОБА_2 не повідомляв про зміну та наявність у нього статусу платника ПДВ.

Однак, такі доводи позивача є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах податкового законодавства. Невиконання контрагентом позивача умов укладеного з ним Договору не звільняє позивача від встановленого податковим законодавством обов`язку щодо своєчасного складання та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

До того ж, на обґрунтування своїх доводів щодо не винуватості у вчинених та зафіксованих у акті перевірки порушеннях, позивачем не надано доказів відсутності саме його вини в не складанні та не реєстрації податкових накладних по операціям по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року, що, по суті, є податковим порушенням вчиненим у формі бездіяльності.

При цьому суд вважає обґрунтованим твердження відповідача про те, що позивач фактично не був позбавлений можливості самостійно перевірити статус свого контрагента на сайті ДФС України. Позивач мав можливість діяти з розумною обережністю за взаємовідносинам зі своїм контрагентом ФОП ОСОБА_2 , адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і їх статус як платника податку, ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів тощо.

Отже, не складання та не реєстрація податкових накладних по операціям у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 через не повідомлення останнім про зміну правового статусу платника ПДВ не свідчить про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позивача, з огляду на вище викладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому такий задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову акціонерного товариства Чернівціобленерго до Офісу великих платників податків ДФС в м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Чернівецький окружний адміністративний суд до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2019 року.

Повне найменування учасників справи:

позивач акціонерне товариство Чернівціобленерго (58000, м. Чернівці, вул. Прутська, 23-А), відповідач Офіс великих платників податків ДФС в м. Києві (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г).

Суддя Лелюк О.П.