Справа № 520/2197/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 р.Справа № 520/2197/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

представника позивача - Вінніченко В.А.

представника відповідача - Михайлова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019, суддя Волошин Д.А., майдан Свободи 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.05.19 по справі № 520/2197/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів" (далі позивач, ПАТ "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Харківській обл.), в якому просило суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 30.10.2018 р. №123094-17 на суму податкового боргу 23306809,85 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 залишено без задоволення вищезазначений адміністративний позов.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 30.10.2017 № , на підставі якого відповідачем винесена оспорювана податкова вимога, оспорена позивачем в судовому порядку та дана справа знаходиться на розгляді у Верховному Суді, отже дане грошове зобов`язання позивач вважає неузгодженим. Також апелянт не погоджується з підставами виникненя податкового боргу, оскільки вважає неправомірним винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 30.10.2017 № .

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 залишено без руху апеляційну скаргу у зв`язку з неподанням оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження по справі № 520/2197/19.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

16 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначив, що в порушення п. 56.18 ст. 56, абз. 2 п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України (далі ПК України) позивач зобов`язаний був сплатити донараховані на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.10.2017 № суми в строк до 20.10.2018.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Фахівцями ГУ ДФС у Харківській обл. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.07.2014 по 06.08.2017, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 06.08.2017, результати якої оформлені актом перевірки від 13.10.2017 №15564/20-40-14-19-08/31148767.

На підставі висновків акту перевірки №15564/20-40-14-19-08/31148767 від 13.10.2017 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2017.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням № від 30.10.2017, позивач оскаржив його в судовому порядку та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 по справі №820/724/18 у задоволенні адміністративного позову ПАТ "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів" до ГУ ДФС у Харківській обл. про скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2018 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 по справі №820/724/18 залишено без змін.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем сформовано податкову вимогу №123094-17 від 30.10.2018 за узгодженим грошовим зобов`язанням в розмірі 23306809,85 грн. внаслідок несплати у встановлений строк суми грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 30.10.2017 та пені, нарахованої за несплату у встановлений законом строк суми грошового зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та рішення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовано ПК України.

За змістом пп.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки. (пп. 14.1.165 п. 14.1 ст. 14 ПК України)

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності. (пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України)

Під податковим боргом, згідно з пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 1 та 2 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 30.06.2017 № 610 (далі Порядок №610) встановлено, що податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). (п. 6 розд. ІІІ Порядку № 610)

Статтею 59 ПК України, визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до ч. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За змістом п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З письмових доказів у справі слідує, що податковий борг у позивача виник на підставі податкового повідомлення-рішення № від 30.10.2017 та пені в розмірі 3236564,86 грн., нарахованої на суму грошового зобов`язання, не сплаченого у встановлений законодавством строк (згідно з положеннями п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України), а саме, на донараховану податковим повідомленням-рішенням № від 30.10.2017 суму 20211983,90 грн.

Як вбачається з облікової картки платника податків, сума грошового зобов`язання, виставлена у вимозі від 30.10.2018 №123094-17, визначена з урахуванням наявної переплати з податку на додану вартість у позивача в розмірі 141738,91 грн., у зв`язку з чим контролюючим органом була донарахована пеня в розмірі 3236564,86 грн.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 255 КАС України, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 по справі №820/724/18, предметом розгляду якого було податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2017, набрало законної сили після його перегляду судом апеляційної інстанції 09.10.2018. Відповідно до абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, саме з цієї дати податкове зобов`язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням набуло статусу узгодженого, з настанням у позивача обов`язку щодо його погашення згідно строків, установлених абз. 2 п. 57.3 ст. 57 ПК України.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2017, на підставі якого у позивача виник податковий борг, є чинним, сума грошового зобов`язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням набула статусу узгодженого та погашена у встановлені законом строки позивачем не була, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваної податкової вимоги.

Посилання апелянта на оскарження в касаційному порядку податкового повідомлення-рішення № від 30.10.2017, як на підставу для скасування податкової вимоги №123094-17 від 30.10.2018, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України пов`язує набуття грошовим зобов`язанням статусу узгодженого саме з набранням судовим рішенням законної сили.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності винесення податкового повідомлення-рішення № від 30.10.2017, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене рішення контролюючого органу не є предметом розгляду у даній адміністративній справі, вказаним обставинам судом вже надана оцінка та прийнято рішення, що набрало законної сили по справі №820/724/18.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року по справі № 520/2197/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 02.09.2019