Справа № 620/413/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2019 року м.Чернігів Справа № 620/413/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій остаточно просить суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог:

- визнати протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в частині не проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 4 по 31 грудня 2018 року, з 1 по 31 січня 2019 року.

-зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 4 по 31 грудня 2018 року, з 1 по 31 січня 2019 року та провести його виплату відповідно до раніше визначеного порядку між сторонами зазначеного спору та банківською установою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після звернення до пенсійного органу він отримав відповідь, в якій відповідач протиправно посилається на те, що перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці підлягає з 01.08.2018, а не з 01.01.2018. Такі дії відповідача є протиправними, оскільки вони грубо порушують норми Закону України від 15.05.2018 №2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", якими внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017, як розрахункової величини, а відповідачем перерахунок щомісячного грошового утримання позивачу було проведено лише з 01.08.2018.

14.02.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

05.03.2019 ухвалою суду провадження у справі № 620/413/19 зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 200/865/19-а.

27.08.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі № 620/413/19.

Представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та наголошує на недоцільності проведення перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання, що аргументується нормами національного законодавства, чинного на момент звернення позивача до Управління. На думку відповідача його дії відповідають нормам чинного законодавства, зокрема Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а отже відсутні підстави для задоволення поданого адміністративного позову. Одночасно просить розгляд справи провести з викликом сторін.

Враховуючи наданий відповідачем відзив, суд зазначає, що вказана справа підпадає під визначення, наведене у п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ). Згідно ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, зокрема, у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідачем в повній мірі викладені обставини та обґрунтування, які покладені в основу його позиції щодо відсутності підстав для задоволення позову у відзиві на позовну заяву, суд не вбачає необхідності у проведенні судового засідання в даній справі. Крім того, суд вважає клопотання Чернігівського ОУПФУ необґрунтованим, оскільки відповідачем жодним чином не зазначено підстав для виклику його в судове засідання.

15.03.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що оскільки позивач отримує довічне грошове утримання судді за рахунок коштів державного бюджету, а не пенсію з коштів пенсійного фонду, то на спірні правовідносини не можуть поширюватися норми матеріального права якими регулюється порядок перерахування саме пенсій, а не довічного грошового утримання судді у відставці.

23.07.2019 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Під час розгляду справи суд вважає за необхідне замінити первісного відповідача на належного, з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком, зокрема, Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.09.2019 запис про державну реєстрацію припинення Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України внесено 11.06.2019 за рішенням засновників.

Частиною третьою статті 48 передбачено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За таких обставин та враховуючи, що 11.06.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України за рішенням засновників та, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України", останнє реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, суд дійшов висновку замінити первісного відповідача Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та перебуває на обліку у Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України з грудня 2016 та з цього часу отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці через Пенсійний фонд України в особі відповідача в розмірі 90% відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

03.08.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018, як це передбачено Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 № 2415-VІІІ (надалі за текстом - Закон № 2415-VІІІ) та Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік".

Позивач вважає, що відповідачем перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки, виданої Апеляційним судом Чернігівської області від 11.12.2018 № 7-12/107 фактично зроблено з 01.01.2019, а не з 04.12.2018, а на підставі довідки від 14.01.2019 № 7-12/22- з 01.02.2019, а не з 01.01.2019.

У своєму відзиві відповідач просить відмовити в задоволені позову, оскільки перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Чернігівської області підлягає з 01 серпня 2018 року, а не з 01 січня 2018 року, оскільки Закон № 2415-VІІІ набрав чинності з 22 липня 2018 року, а ч.1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (надалі за текстом - Закон № 2453-VI) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (надалі за текстом - Закон №1402-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2016 року і діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання.

Згідно ч.4 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.5 статті 142 Закону №1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно п.2 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI.

Відповідно до п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Тобто, у питаннях визначення розмірів суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання норми Закону №2453-VI зберігають чинність, а позивач має право на перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, у тому числі у зв`язку зі збільшенням посадового окладу.

Згідно п.3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до де яких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

В подальшому, Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15 травня 2018 року №2415-VIII, який набрав чинності 22 липня 2018 року було внесено зміни до абз.2 п.3 розділу ІІ Закону України №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Зокрема слово та цифри " 1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921 грн.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921 грн., а тому саме з цієї дати зміна суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за спірні періоди.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04 грудня 2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

У пункті 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Отже, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, обумовлює зміну розміру довічного грошового утримання судді шляхом здійснення органом ПФУ відповідного перерахунку з дати такої зміни.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 507/403/17.

При цьому, визначена Порядком № 3-1 процедура здійснення вказаного перерахунку визначає часові межі, коли в органу ПФУ виникає обов`язок здійснити відповідний перерахунок, але не позбавляє та не може позбавити суддю у відставці його законного права на перерахунок довічного грошового утримання з дати зміни розміру відповідної суддівської винагороди.

Доводи відповідача про те, що на підставі поданих позивачем довідок було здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.08.2018, оскільки відповідно до Порядку № 3-1, перерахунок здійснюється з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому змінився розмір суддівської винагороди, суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

При цьому дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, в даному випадку, не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнати протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в частині не проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 4 по 31 грудня 2018 року, з 1 по 31 січня 2019 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 4 по 31 грудня 2018 року, з 1 по 31 січня 2019 року та провести його виплату відповідно до раніше визначеного порядку між сторонами зазначеного спору та банківською установою.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем згідно квитанції від 07.02.2019 № 0.0..1 сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в частині не проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 4 по 31 грудня 2018 року, з 1 по 31 січня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 4 по 31 грудня 2018 року, з 1 по 31 січня 2019 року та провести його виплату відповідно до раніше визначеного порядку між сторонами зазначеного спору та банківською установою.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 сплачений відповідно до квитанції від 07.02.2019 № 0.0..1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.09.2019.

Суддя І.І. Соломко