Справа № 626/1749/19
Суддя: Рибальченко І. Г.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1749/19
Провадження № 2-а/626/55/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2019 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Рибальченко І.Г.,

за участі секретаря Скачко Т.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи- суб`єкта владних повноважень інспектора Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Шевченка Ігора Олександровича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Шевченка І.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування своїх вимог вказав, що згідно постанови серії ЕАВ № 1352292 від 22.07.2019 року, на нього накладено адміністративне стягненняу вигляді 425,00 гривень штрафу,за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122КУпАП. Правопорушення полягало в тому, що 22.07.2019 року о 08.25 год. на вулиці Сумський шлях, б.41, смт.Пересічна, ОСОБА_1 , м. керуючи автомобілемVOLKSWAGEN LT35, державний номер НОМЕР_1 , при зупинці на вимогу працівника поліції не ввімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.п.9.9б ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що дійсно 22.07.2019 роук о 08.25 год. керував транспортним засобом VOLKSWAGEN LT35, державний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівником поліції. Інспектор не пояснюючи причину зупинки почав вимагти документи на автомобіль, які він побоявся давати йому до рук, а лише показав, що вони є, бо інспектор був агресивно налаштований. Після чого інспектор почав вигадувати причини для складення постанови про адміністративне правопорушення і склав її з приводу не ввімкнення аварійного сигналу при зупинці автомобіля. Вважає постанову незаконною, та просить її скасувати, оскільки правопорушень він не вчиняв. Просить позов задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, від нього надійшла до суду письмова заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності з урахуваннях письмових пояснень, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач до суду не прибув про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1352292 від 22.07.2019 року, 22.07.2019 року о 08.25 год. на вулиці Сумський шлях, б.41, смт.Пересічна Дергачівського району, ОСОБА_1 ,. керуючи автомобілемVOLKSWAGEN LT35, державний номер НОМЕР_1 , при зупинці на вимогу працівника поліції не ввімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.п.9.9б ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до п. 9.9б Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі "Дактарас проти Литви" від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Салабіаку проти Франції" від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі "Надточій проти України" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу Українипро адміністративніправопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно дост.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, котрий свого відношення до позову так і не подав.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, а тому постанова серії ЕАВ № 1352292 від 22.07.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ст.122 ч.2 КУпАП підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.9, 211, 242-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до посадової особи- суб`єкта владних повноважень інспектора Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Шевченка Ігора Олександровича - задовольнити.

Постанову серія ЕАВ №1352292 від 22 липня 2019 року, винесену інспектором Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Шевченком І.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду суду подається протягом 10 днів з дня проголошення в Другий апеляційний адміністративний суд через Красноградський районний суд.

Суддя