Справа № 461/3250/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Городецька Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8115/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

представника позивача: Бабій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року у справі № 461/3250/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

07.05.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил № 1037/20900/19 від 23.04.2019р.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2019р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Львівська митниця Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та посилаючись на окремі обставини справи апелянт вказує, на доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу України. Зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінку документам наданим митними органами країни експортера товарів за митними деклараціями, у яких вказано на порушення повноти декларування позивачем.

Апелянт просить суд, рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

12.04.2018р. посадовою особою Львівської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA209190/2018/010723, декларантом (митним брокером) ФОП ОСОБА_3 проведено митне оформлення товару «VOLKSWAGEN», модель «TOUAREG», універсал, категорія М1, що використовувався, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом 2967 см. куб, чорного кольору.

Вказаний транспортний засіб відповідно до договору купівлі продажу був куплений ОСОБА_4 у німецької компанії «Havel Automobile Inhaber Steven Gorges» за - 12 500 Євро.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості - 12 500 євро, загальна сума сплачених митних платежів в загальній сумі становить - 380 942 грн.

08.01.2019р. до Львівської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 28.12.2018 №40661/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Федеративної Республіки Німеччина щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «TOUAREG», універсал, категорія М1, що використовувався, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом 2967 см. куб, чорного кольору, в якому зазначено, що компанія «Havel Automobile Inhaber Steven Gorges» здійснила продаж автомобіля «VOLKSWAGEN», модель «TOUAREG», універсал, категорія М1, що використовувався, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_5 за 25 000 Євро.

Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів Львівської митниці ДФС від 14.01.2019р. №295/13-70-19/45, за митне оформлення автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «TOUAREG», універсал, категорія М1, що використовувався, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 при його митній вартості у 25 000 Євро грн. необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 128 426,60 грн.

Отже, різниця між платежами які сплачено позивачем та платежами, які необхідно було сплатити становить - 128426,60 грн.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ФОП ОСОБА_3 , під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу (товару) вчинено дії, спрямовані на незаконне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в розмірі - 128426,60 грн.

23.04.2019р. постановою Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 1037/20900/19 визнано громадянина України ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 385 279,80 грн.

Із змісту ст. 458 Митного кодексу України видно, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

ст. 486 Митного кодексу України визначено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ст. 485 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм чинного законодавства, необхідно вказати, що склад правопорушення, визначеного ст. 485 Митного кодексу України, передбачає, з-поміж іншого, те щоособа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Відповідно до ст.10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 Митного кодексу, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст.485 Митного кодексу України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

З матеріалів справи видно, що митна декларація типу ІМ40ДЕ № UA209190/2018/010723 від 12.04.2018р. подавалась до митного органу митним брокером ФОП ОСОБА_3

Тобто, ФОП ОСОБА_3 уповноважений провести декларування товару від свого імені.

ч.5 ст. 266 Митного кодексу України передбачено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Виходячи з вищезазначеної норми, колегія суддів дійшла висновку, що митний брокер (брокерська компанія), як особа уповноважена на декларування товарів, несе таку саму відповідальність, що й декларант.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд, що у постанові від 15.05.2018р. (справа №607/2400/17).

Як видно з матеріалів справи, митне оформлення вищевказаного транспортного засобу проведено митним органом відповідно до поданих митним брокером ФОП ОСОБА_3 який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі документів, а саме: ІМ40ДЕ №UA209190/2018/10723 від 12.04.2019 року на підтвердження митної вартості, визначеної за першим методом, договору купівлі-продажу автомобіля від 05.04.2018року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ; довіреність № ННА 834561.

Підставою для складення протоколу про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України є експортна митна декларація MRN № 20E7, рахунок фактури серії № 2180297 від 05.04.2018р., про вартість транспортного засобу продавцем якого є компанія «Havel Automobile Inhaber Steven Gorges» щодо купівлі-продажу від 05.04.2018р. даного транспортного засобу.

Між відомостями даної експортної декларації та наданими для оформлення транспортного засобу на територію України документами дійсно є розбіжності щодо вартості автомобіля.

Проте, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Федеративній Республіці Німеччині. Дана декларація жодним чином не виключає можливості переходу права на транспортний засіб після такого оформлення до інших осіб, в тому числі до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах - компанії «Havel Automobile Inhaber Steven Gorges».

В той же час, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ст. 485 Митного кодексу України.

З наданих митним органом документів, щодо встановлення розбіжностей між відправником та одержувачем товарів, розміру митних платежів не можливо встановити достовірність їх змісту та підтвердження таких обставин, оскільки такі не перекладені на державну мову, а тому не можуть вважатися допустимими доказами.

Митний орган, в порушення вимог ст. 486 Митного кодексу України не перевірив обставин завершення експорту товару, не направив відповідних запитів відповідним компаніям, які є відправниками товару по документах отриманих від Федеративної Республіки Німеччина та документах, поданих до митного оформлення декларантом ( митним брокером) ФОП ОСОБА_3 тощо.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову оскільки, митний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України. Документи митних органів Федеративної Республіки Німеччина не є беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу щодо незаконного звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України повністю доведена належними та допустимими доказами які отримані від митних органів Федеративної Республіки Німеччина з наступних підстав.

В п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України передбачено, що надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться - є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.

Проте, як видно з матеріалів справи в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України митний орган не провів документальну невиїзну перевірку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року у справі № 461/3250/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя О.І. Довга

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 02.09.2019р.