Справа № 643/179/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 р.Справа № 643/179/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Панов М.М., м. Харків) від 23.04.2019 року по справі № 643/179/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова видати ОСОБА_1 бланк відповідної заяви встановленого зразку про призначення (нарахування) пільгової пенсії за Списком № 1 за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", для його заповнення та здачі його управлінню Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для вчинення певних дій; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати з 07.11.2017 р. ОСОБА_1 пільгову пенсії за Списком № 1 за нормами ст. 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відповідності постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. по справі № 643/7598/17 та виплатити недоотриману суму пенсії за період з 22.02.1993 - первинного оформлення пенсії, і до 07.11.2017 р., розмір недоотриманих сум пенсії визначити як різницю пенсії, яка виплачувалась ОСОБА_1 до 07.11.2017 р. та розміром нарахованої пільгової пенсії за Списком № 1 за нормами ст. 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відповідності до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. по справі № 643/7598/17.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року по справі № 643/179/19 позовні вимоги задоволено: зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова видати ОСОБА_1 бланк відповідної заяви встановленого зразку про призначення (нарахування) пільгової пенсії за Списком №1 для його заповнення та здачі його управлінню Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для вчинення певних дій; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити недоотриману суму пенсії за період з 22.02.1993 р. до 07.11.2017 р. та розмір недоотриманих сум пенсії визначити як різницю пенсії, яка виплачувалась ОСОБА_1 до 07.11.2017 р. та розміром нарахованої пільгової пенсії за Списком № 1.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 22.02.1993 р. отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення".

18.04.2001 р. ОСОБА_1 звернулась з листом до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та надані документи позивача були направлені до Державної експертизи умов праці та соціального захисту населення Харківської ОДА на консультацію.

Рішенням від 21.05.2001 р. управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова було відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. В обґрунтування відмови відповідачем зазначено, що консультацією Державної експертизи умов праці та соціального захисту населення Харківської ОДА встановлено, що в Харківському інституті медичної радіології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук України відсутні документи, які б підтверджували постійну та безпосередню зайнятість позивача в особливо шкідливих умовах праці.

Позивач, 28.02.2017 р. звернулась до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в порядку Закону України "Про звернення громадян" щодо пенсійного забезпечення, а саме з підстав не призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідач листом 29.03.2017 р. повідомив ОСОБА_1 , що в 2001 році їй відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки не підтверджено постійну та безпосередню зайнятість позивача в особливо шкідливих умовах праці. Крім того, вказаним вище листом повідомлено позивачу, що для призначення пенсії на підставі Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" у позивача не вистачає необхідних для призначення такої пенсії років стажу роботи на відповідних посадах.

Не погодившись з діями управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просила суд: підтвердити пільговий стаж для нарахування пільгової пенсії за списком № 1; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова перерахувати пільгову пенсію позивача за Списком № 1 з пільгового стажу 9 років; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити позивачу недораховану пенсію, починаючи від дня подачі позивачем заяви про призначення пенсії; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести розрахунки та виплату компенсації позивачу за неотриманні суми пенсії, починаючи від дня подачі позивачем заяви про призначення пенсії.

За результатами розгляду справи постановою Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду 07.11.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: постанову Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2017 р. по справі № 643/7598/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про підтвердження пільгового стажу для нарахування пільгової пенсії за Списком №1 скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 02.09.1963 р. по 20.09.1972 р. в Інституті медичної радіології ім. С.П. Григор`єва академії медичних наук України до пільгового стажу для нарахування пенсії за Списком № 1.

Також, судом встановлено, що позивач не зверталась до відповідача з відповідною заявою встановленого зразку про призначення пенсії за Списком № 1, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати пільгову пенсію позивача за Списком №1 з пільгового стажу 9 років, зобов`язання відповідача виплатити позивачу недораховану пенсію та зобов`язання відповідача провести розрахунки про виплату компенсації позивачу за неотриманні суми пенсії визнано необґрунтованими та передчасними, а тому в цій частині не підлягають задоволенню та враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначила, що позивачу слід звернутись до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з відповідною заявою про призначення пенсії за Списком № 1.

Постанова набрала законної сили 07.11.2017 р.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявами від 20.11.2017 р., від 07.11.2018 р. про видачу бланку відповідної заяви встановленого зразка про призначення пенсії за Списком № 1.

Листами управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 04.12.2017 р. № 909/Д-3 та від 19.11.2018 р. № 958/Д-3 позивачу було повідомлено, що на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. їй було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та що пенсія перерахована та виплачується з додержанням вимог чинного законодавства з 07.11.2017 р.

07.11.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про перерахунок та виплату недорахованих пенсійних коштів за період з моменту призначення пенсії і до 07.11.2018 р.

Листом управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 19.11.2018 р. № 959/Д-3 позивача повідомлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. не визначено дату, з якої призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та пенсію за віком управлінням призначено з дати набрання чинності постановою Харківського апеляційного адміністративного суду, а саме з 07.11.2017 р.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо не нарахування та невиплати недоотриманої суми пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 07.11.2017 р.

В своєму рішення суд першої інстанції зазначив, що за період з 22.02.1993 р. по 06.11.2017 р. відповідачем не здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, а тому такі дії відповідача є неправомірними. При цьому, суд першої інстанції вказав, що згідно із ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В свою чергу, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просила суд, зокрема, зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати з 07.11.2017 р. ОСОБА_1 пільгову пенсії за Списком № 1 за нормами ст. 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відповідності до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. по справі № 643/7598/17 та виплатити недоотриману суму пенсії за період з 22.02.1993 - первинного оформлення пенсії, і до 07.11.2017 р. Вимог про призначення пенсії за Списком № 1 за період з 22.02.1993 р. до 07.11.2017 р. позивачем не заявлялося. Зобов`язання відповідача щодо призначення та нарахування позивачу пенсії з 22.02.1993 р. до 07.11.2017 р. також не міститься і у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду, а саме з 07.11.2017 р.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Як зазначалося, відповідачем на виконання рішення суду призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 07.11.2017 р., а також з цієї дати їй проводяться нарахування та виплата цієї пенсії. Із заявою про перерахунок пенсії за період з 22.02.1993 р. до 07.11.2017 р., у зв`язку з набранням законної сили рішенням у справі № 643/7598/17, позивач до органу пенсійного забезпечення не зверталася та відповідно відмови у проведенні такого перерахунку не отримувала, судового рішення щодо такої виплати не приймались, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача провести виплату пенсії за цей період.

Крім того, помилковим є посилання суду першої інстанції на приписи ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки виплата пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів може мати місце виключно тоді, коли нараховані суми пенсії не були отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. В межах спірних правовідносин вини органу пенсійного забезпечення щодо виплати пенсії не встановлено, оскільки така пенсія за вказаний період з взагалі не нараховувалася.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити недоотриману суму пенсії за період з 22.02.1993 до 07.11.2017 та розмір недоотриманих сум пенсії визначити як різницю пенсії, яка виплачувалась ОСОБА_1 до 07.11.2017 та розміром нарахованої пільгової пенсії за Списком № 1.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах спірних правовідносин відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Що стосується рішення суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних в іншій частині, колегія суддів зазначає, що апелянтом не наведено доводів щодо наявності підстав для скасування рішення суду в цій частині, а тому рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року по справі № 643/179/19 в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року по справі № 643/179/19 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року по справі № 643/179/19 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити недоотриману суму пенсії за період з 22.02.1993 до 07.11.2017 та розмір недоотриманих сум пенсії визначити як різницю пенсії, яка виплачувалась ОСОБА_1 до 07.11.2017 та розміром нарахованої пільгової пенсії за Списком № 1 та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року по справі № 643/179/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 02.09.2019 року