Справа № 440/1102/19
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1102/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі сільського голови Почечуна Євгена Олександровича до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2019 року Коломацька сільська рада Полтавського району Полтавської області в особі сільського голови Почечуна Євгена Олександровича звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор виконавчого комітету Мачухівської сільської ради про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №8984 від 22.12.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ;

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №8985 від 22.12.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ;

- зобов`язання державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 6,850 га, сіножаті, кадастровий номер :00:010:0014 ;

- зобов`язання державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 6,850 га, сіножаті, кадастровий номер :00:010:0013 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України №60-р передбачено, що Держгеокадастр повинен забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами. Оскільки Коломацькою сільською радою жодного погодження надано не було, у ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не мало жодних правових підстав для затвердження наданої позивачем документації.

Ухвалою суду від 29 березня 2019 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з відсутністю вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 15 квітня 2019 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

02 травня 2019 року від позивача до суду надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви. До заяви про усунення недоліків позовної заяви позивачем додано: позовну заяву, оформлену відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України із визначенням кола відповідачів в розрізі кожної позовної вимоги, а саме: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради та третю особу: ОСОБА_2 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі сільського голови Почечуна Євгена Олександровича до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 червня 2019 року.

22.05.2019 представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що за результатами розгляду заяв та доданих до них документів Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області прийняте оскаржуване рішення, яке повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 12 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

04 липня 2019 року та 05 липня 2019 року до суду надійшли клопотання від представників сторін про зупинення провадження у справі №440/1102/19 для надання часу на примирення до 02 вересня 2019 року та зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 05 липня 2019 року провадження у справі зупинено до 10:00 год. 02 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 02.09.2019.

Учасники справи до суду з`явилися, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду від 12.11.2015 у справі №545/1526/15-ц встановлено факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 мав право на земельну частку пай із земель колективної власності по асоціації сільськогосподарських кооперативів "Петровського". Визнано за ОСОБА_2 , в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 5,68 умовних кадастрових гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Василівської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області.

07.04.2018 року ОСОБА_2 подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 5,68 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населеного пункту.

За результатом розгляду вищезазначених заяв Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області наказами від 12.05.2017 року №4738-СГ та від 13.05.2017 року №4772-СГ надано дозвіл громадянці ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) орієнтованою площею 5.68 умовних кадастрових гектар земель сільськогосподарського призначення державної власності тля ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської лади Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів.

10.12.2018 року ОСОБА_2 подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області заяви про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :00:010:0014 та :00:010:0013 сільськогосподарського призначення державної власності площею 6,8500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.12.2018 року №8984-СГ та від 22.12.2018 року №8985-СГ затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів та передано у власність.

26.12.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Гришко В.В. прийнято рішення №44898235 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 6,850 га, сіножаті, кадастровий номер :00:010:0014 .

28.12.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Гришко В.В. прийнято рішення №44898235 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 6,850 га, сіножаті, кадастровий номер :00:010:0013 .

Позивач не погодився з наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та діями державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на вищевказані земельні ділянки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 Земельного кодексу України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 Земельного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 117 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з ч.5 ст. 118 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 Земельного кодексу України).

При цьому, статтею 186 Земельного кодексу України унормовано стадії погодження та затвердження документації із землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч.5,6,8 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Відповідно до частин першої, шостої, десятої та тринадцятої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Відповідно до пункту ґ) частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою.

За приписами частини 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Аналізуючи вказані вище положення суд зазначає, що законом унормовано або прийняття позитивного рішення по суті заяви або відмови по суті, при цьому, слід враховувати, що у даному аспекті процедура погодження проекту землеустрою передує процедурі затвердження.

Позивачем, на виконання приписів ч.2 ст. 77 КАС України, до суду не надано жодних доказів стосовно того, що проекти землеустрою позивача не були погоджені та про що є відповідні висновки про відмову.

Судовим розглядом встановлено, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.12.2018 року №8984-СГ та від 22.12.2018 року №8985-СГ затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів та передано у власність.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач заперечує проти права ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на затвердження ОСОБА_2 проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність з посиланням на те, що Головне управлінням Держгеокадастру у Полтавській області має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами.

Щодо необхідності погодженням з об`єднаними територіальними громадами передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної власності у власність відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

З наведених вище норм вбачається, що передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами, також вказаний орган затверджує проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок, погодження проекту землеустрою здійснюється лише органами, що зазначені в статті 186-1 Земельного кодексу України, і у випадках, що вказаною статтею передбачені, і забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій», а також надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

31.01.2018 року Кабінетом міністрів України прийнято розпорядження № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», яким встановлено, що Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 року забезпечити, зокрема, здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

В той же час у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України розпорядження №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» зміни до Земельного кодексу України не вносились, перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою не змінювався.

Суд зазначає, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження, разом з тим, розпорядження від 31.01.2018 року №60-р не є нормативно-правовим актом, що врегульовує порядок затвердження проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність та не прийняте відповідно до певного закону чи на виконання такого закону, яким регулюються вимоги щодо обмеження розташування земельних ділянок, а лише затверджує стратегію удосконалення механізму передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до вимог статті 6 Земельного кодексу України виключно до повноважень Верховної ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

Крім того, розпорядженням № 60-р від 31.01.2018 врегульовано питання погодженням з об`єднаними територіальними громадами саме під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність, а не під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян України.

Як вбачається з письмових пояснень представника Держгеокадастру у Полтавській області, наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 14.05.2019 року №3334-СГ передано Коломацькій сільській об`єднаній територіальній громаді, в особі Коломацької сільської ради, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 814,2669 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Полтавського району Коломацької сільської ради, згідно акта приймання-передачі. Земельні ділянки з кадастровими номерами

:00:010:0014 та :00:010: 0013 сільськогосподарського призначення державної власності площею 6,8500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів не передавалися Коломацькій сільській об`єднаній територіальній громаді, в особі Коломацької сільської ради, у комунальну власність.

Як вже було зазначено вище, відповідно до норм Земельного кодексу України, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Отже, посилання позивача на необхідність надати Коломацькою сільською радою погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_2 в даному випадку є помилковим, оскільки відповідач при розгляді питання про затвердження проекту землеустрою за заявою позивача не мав повноважень вимагати від ОСОБА_2 погодження позивачем проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч. 2 статті 2 КАС України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надані суду належні докази правомірності винесення наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №8984 від 22.12.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 кадастровий номер :00:010:0013 та №8985 від 22.12.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 кадастровий номер :00:010:0014 .

З огляду на сукупність встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідають вимогам чинного законодавства.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.04.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

В розумінні п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з вимогами ч. 2, 3, 4 ст. 3 Закону України №1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру (при цьому, суд звертає увагу на те, що за змістом положень Постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 №15 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру», чинного станом на кінець 2008 року, Державний земельний кадастр включає дані реєстрації права власності, права користування земельною ділянкою) та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Також п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру забезпечується за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав шляхом пошуку та отримання державним реєстратором в режимі реального часу відомостей про земельну ділянку, у тому числі відомостей про власників, користувачів земельної ділянки, перенесених з державного реєстру земель, що містяться в Державному земельному кадастрі.

Державний реєстратор у разі наявності у нього паперових носіїв інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації) використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації.

У силу вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, а вже потім приймає рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав).

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором через неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви (ч. 2, 3 ст. 23 цього Закону).

Як свідчить наявний у справі витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2018 №151530867 державним реєстратором виконавчого комітету Мачухівської сільської ради було прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності (індексний номер 44898235 від 28.12.2018) на земельну ділянку кадастровий номер :00:010:0013 , площею 6,85 га, за фізичною особою - ОСОБА_2 на підставі наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність серія та номер №8984-СГ, виданий 22.12.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2018 №151534851 державним реєстратором виконавчого комітету Мачухівської сільської ради було прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності (індексний номер 44898740 від 28.12.2018) на земельну ділянку кадастровий номер :00:010:0014 , площею 6,85 га, за фізичною особою - ОСОБА_2 на підставі наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність серія та номер №8985-СГ, виданий 22.12.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена правомірність дій ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок ОСОБА_2 кадастровий номер :00:010:0014 та кадастровий номер :00:010:0013 , суд вважає позовні вимоги в частині оскарження дій державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,850 га, сіножаті, кадастровий номер :00:010:0014 та права власності на земельну ділянку площею 6,850 га, сіножаті, кадастровий номер :00:010:0013 , такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, адміністративний позов Коломацької сільської ради задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі сільського голови Почечуна Євгена Олександровича (вул. Центральна, 54, с. Коломацьке, Полтавський район, Полтавська область, 38742) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36000), державного реєстратора виконавчого комітету Мачухівської сільської ради (вул. Історична, 1, с. Мачухи, Полтавський район, Полтавська область, 38754), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва