Справа № 160/4428/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

14 серпня 2019 року Справа № 160/4428/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представника позивача Заклецького В.В.,
представників відповідача Єршової В.В., Єгорова А.Є.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Позивач висновки вищевказаного акту перевірки вважає неправомірними та незаконними, а тому відповідно і податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовної заяви та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на відзив від 03.06.2019 року, в якому зазначено наступне.
Правовою підставою для проведення камеральної перервірки стало подання 20.02.2019 р. позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2019 р.
У поданому відзиві зазначено, що позивачем до акта перевірки надано заперечення від 05.03.2018 р. №61.6/710, однак додаткових документів, які б підтверджували позицію підприємства, викладену в запереченнях по суті, ПрАТ «СУХА БАЛКА» не надано. У зв`язку з тим, що вищезазначені документи не були надані під час проведення перевірки, відповідно до вимог п.44.6 ст.44 ПК України зазначене вважається відсутністю документів на підприємстві, а саме - у разі, якщо до закінченні перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причта такого попадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такт звітності.
У поданому відзиві також зазначено, що будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) також органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
При цьому, проведеною перевіркою встановлено порушення п.102.1 ст.102, п. 185.1 ст.18 п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.192.1 ст.І92, п.200.1 ст.200 ПКУ, п.п.8 п.З розділу V Поряду заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказої Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року (у редакції Наказу Міністерства фінансі України від 23.03.2018 №381), в результаті чого підприємством занижено податкові зобов`язання ПДВ за січень 2019 року на суму ПДВ 1 074 699 грн.
У поданому відзиві також зазначено, що перевіркою проведено аналіз даних ІС «Податковий блок» та ЄДПН, в результаті чого встановлено, що податкові накладні: від 17.10.2012 р. №2935, від 27.10.2012 р. №3029, від 31.01.2018 р. №1. 2. 6. 7, 9 ТОВ «ТД «ЄВРАЗРЕСУРС» не зареєстровані в ЄРПН.
Відповідач також зазначає, що фактична бездіяльність позивача є порушенням пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень ПК України, відповідно до якого реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в ЄРПН запроваджується для платників цього податку, у яких сума ПДВ в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з І липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з І січня 2012 року.
Більше того, податкова накладна, складена при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до ЄРПН не залежно від розміру податку па додану вартість в одній податковій накладній, чого Позивачем зроблено не було. Таким чином, складені податкові накладні при донарахуванні податкових зобов`язань з податку на додану вартість до рівня скоригованої митної вартості імпортних товарів на загальну суму ПДВ 1 074 698,67 грн.: від 31.01.2013: №1 (ПДВ 107 455,95 грн.), №2 (ПДВ 119 109,00 грн.), №6 (ПДВ 152 974,81 ГРН,), №7 (ПДВ 1 114,23 грн.), №9 (ПДВ 64 278,12 грн.); від 17.10.2012 №2935 (ПДВ 479 418,87 грн.), від 27.10.2012 №3029 (ПДВ 150 347,69 грн.) підлягали реєстрації в ЄРПН.
На підставі викладеного вище, представники відповідача зазначають, що на кожне перевищення по кожній господарській операції повинна була бути складена окрема податкова накладна, тоді як позивачем цю норму було фактично порушено і складено податкові накладні на загальну суму ПДВ, у яких, крім того, було визначено і суми ПДВ по додатково нарахованих податкових зобов`язань на суму перевищення звичайної ціни над фактичною, а саме: №3029 від 27.10.2012 р. на загальну суму ПДВ 1 210 838,02 грн., у т.ч. сума ПДВ додатково нарахованих податкових зобов`язань становить 150 347,69 грн.; № 6 від 31.01.2013 р. на загальну суму ПДВ 3 397 739,86 грн., у т.ч. сума ПДВ додатком нарахованих податкових зобов`язань становить 152 974,81 грн.; №9 від 31.01.2013 на загальну суму ПДВ 3 547 450,26 грн., у т.ч. сума ПДВ додатко нарахованих податкових зобов`язань становить 64 278,12 грн.
Також відповідач не може погодитись із твердженням позивача про те, що оскільки ТОВ «ТД «ЄВРАЗРЕСУРС» УКРАЇНА» у 2012 році, при складанні податкових накладних та донарахування податкових зобов`язань з ПДВ до рівня скоригованої митної вартості товарів, не зобов 'язано було реєструвати податкові накладні в ЄРПН, так і ПрАТ «СУХА БАЛКА» при отриманні від Дніпропетровської митниці ДФС аркушів коригування не зобов`язано реєструвати розрахунки коригування до податкових накладних». Зауважимо, що ПрАТ «СУХА БАЛКА» здійснені коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2012, січень 2013 податковій декларації з ПДВ за січень 2019 лише на підставі бухгалтерської довідки, яку позивач вважає первинним документом.
З урахуванням зазначеного вище, повноважні представники відповідача просять суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
ПрАТ «СУХА БАЛКА» не зобов`язано було здійснювати реєстрацію податкових накладних на підставі наступного.
Після оформлення імпортованого товару під гарантійні зобов`язання та здійснення продажу даного товару кінцевим отримувачам, позивачем під час реалізації товару було складено дві податкові накладні: основні (які були зареєстровані в ЄРПН та видані покупцю) та додаткові податкові накладні, відповідно до яких ПрАТ «СУХА БАЛКА» здійснило донарахування собі додаткових зобов`язань з ПДВ, що підтверджується податковими накладними № 2935 від 17.10.2012 р., № 3029 від 27.10.2012 р., № № 1, 2, 6, 7, 9 від 31.01.2013 р., копії яких містяться в матеріалах справи.
Позивач не зобов`язаний був здійснювати реєстрацію спірних податкових накладних, оскільки правовідносини за таких обставин регулювалися Порядком заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1379 від 01.11.2011 (в редакції, що діяла на момент формування додаткових податкових зобов`язань з ПДВ).
Представник позивача посилається на п. 17 Порядку заповнення податкової накладної у разі, якщо база оподаткування визначається виходячи із звичайних цін і перевищує суму постачання товарів/послуг, визначену виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, тобто звичайна ціна перевищує фактичну, продавець виписує дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, другу - на суму, розраховану виходячи з перевищення звичайної ціни над фактичною. У податковій накладній, яка виписана на суму перевищення звичайної ціни над фактичною, робиться позначка відповідно до п. 8 цього Порядку (01 - Виписана на суму перевищення звичайної ціни над фактичною). Така податкова накладна покупцю не надається; усі примірники таких додаткових накладних зберігаються у продавця.
Відповідно до п. 4 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (в редакції, що діяла на момент формування додаткових податкових зобов`язань з ПДВ, далі - Прядок ведення ЄРПН) не підлягають реєстрації податкові накладні, які не видаються покупцеві та залишаються у продавця в порядку, встановленому Державною податковою службою.
На підставі викладеного вище, представник позивача зазначає, що підприємство правомірно склало та не зареєструвало відповідні податкові накладні, з повним дотриманням Порядку заповнення податкової накладної та Порядку ведення ЄРПН.
Щодо коригування податкових зобов 'язань з ПДВ та податкового кредиту шляхом подання бухгалтерської довідки № 44 від 31.01.2019 р., повноважний представник позивача зазначив наступне.
п. 5 Порядку ведення ЄРПН (в редакції, яка діє станом на момент розгляду справи) реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.
Відповідно до п. 6 Порядку ведення ЄРПН розрахунок коригування до податкової акладної, яка складена до 01.02.2015 та не підлягала реєстрації відповідно до п. 11 ідрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної, для чого постачальник (продавець) товарів/послуг повинен протягом операційного для зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України) та розрахунок коригування.
Аналізуючи зазначені норми Порядку та положення Податкового кодексу України І максимальний строк для реєстрації податкової накладної та розрахунку коригування податкових зобов`язань становить 1095 днів. Представник позивача зазначає, що фактично відсутність на момент складення спірних податкових накладних порядку їх реєстрації, не позбавляє права позивача на коригування податкових зобов`язань ПДВ та податкового кредиту.
Відтак, ПрАТ «СУХА БАЛКА» має право на коригування податкових зобов`язань, однак, не має технічної можливості зареєструвати спірні податкові накладні та розрахунки в ЄРПН, оскільки з дати їх складення минуло понад 1095 днів. Водночас, представник позивача зазначає, що ПрАТ «СУХА БАЛКА» намагалося зареєструвати розрахунки коригування до спірних податкових накладних в ЄРПН, однак, реєстрацію неможливо було провести через помилку, що зазначена в квитанції № 1 до розрахунків коригування: «Документ не може бути прийнятий - порушено вимоги ст. 102 ПК України та п. 6 Порядку ведення Єдиного державного реєстру податкових накладних, а саме: дата складання податкової накладної не може бути меншою ніж 1095 днів від дати складання розрахунку коригування».
Після, як зазначає представник позивача, невдалої спроби реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних ПрАТ «СУХА БАЛКА», керуючись діючим законодавством, вирішило відкоригувати податкові зобов`язання з ПДВ та податковий кредит шляхом складання бухгалтерської довідки № 44 від 31.01.2019 р.
Так, підприємством було подано до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року пояснення, що підтверджується листом ПрАТ «СУХА БАЛКА» від 20.02.2019 року № 61.6/391 «Про надання пояснень до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року» зі штампом ДФС про отримання 20.02.2019 року.
Проведеною перевіркою встановлено, що податкові накладні від 17.10.2012 р. №2935, від 27.10.2012 №3029, від 31.01.2019 р. №1, 2, 6, 7, 9 ТОВ «ТД «ЄВРАЗРЕСУРС» Україна», які не зареєстовані в Єдиному реєстрі податкових накладних, підлягали включенню до ЄРПН незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній, оскільки були складені при здійсненні операцій з постачання товарів, ввезених на митну територію України (тобто імпортних товарів), з 01 січня 2012 року.
Відтак, представники відповідача зазначають, що відповідно до норм пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень ПК України, складені податкові накладні при донарахуванні податкових зобов`язань з податку на додану вартість до рівня скоригованої митної вартості імпортних товарів підлягали реєстрації в ЄРПН на загальну суму ПДВ 1074 698,67 грн., а саме: від 31.01.2013 р. №1 (ПДВ 107 455,95 грн.), №2 (ПДВ 119 109,00 грн.), №6 (ПДВ 152 974,81 грн), №7 (ПДВ 1 114,23 грн.), №9 (ПДВ 64 278,12 грн); від 17.10.2012 №2935 (ПДВ 479 418,87 грн.), від 27.10.2012 №3029 (ПДВ 150 347,69 грн.) також відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень ПКУ, відповідно до якого реєстрація податкових накладних платниками ПДВ - продавцями в ЄРПН запроваджується для платників цього податку, у яких сума ПДВ в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.
Проведеною перевіркою встановлено, що усі вищенаведені накладні, які не були зареєстровані в ЄРПН складені на суми, які становлять понад 10 тис. грн., та були складені після 01 січня 2012 р. Відповідно, нездійснення реєстрації цих податкових накладних позивачем в ЄРПН є порушенням пункту 11 підрозділу 2розділу XX Перехідних положень ПК України.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СУХА БАЛКА" є юридичною особою, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, копія якої міститься в матеріалах справи.
12.12.2018 р. на поточний рахунок позивача - ПрАТ «СУХА БАЛКА» зараховано кошти в сумі 531 343,01 грн. за платіжним дорученням № 343, копія якого міститься в матеріалах справи.
27.12.2018 р. на поточний рахунок ПрАТ «СУХА БАЛКА» зараховано кошти в сумі 1 201 223,31 грн. за платіжним дорученням № 352.
Після отриманих підприємством коштів, посадовими особами Дніпропетровської митниці ДФС надано ПрАТ «СУХА БАЛКА» аркуші коригування до митних декларацій для відображення нових відомостей про товари, що стали відомі після закінчення їх митного оформлення.
Так, на підставі відповідних аркушів коригування ПрАТ «СУХА БАЛКА» здійснило перерахунок податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Судом також встановлено, що позивачем - ПрАТ «СУХА БАЛКА» у зв`язку зі спливом строку в понад 1095 днів, та як наслідок неможливістю складення розрахунку коригування до податкових накладних, останнім податкові зобов`язання було зменшено на підставі бухгалтерської довідки №27 від 31.01.2019 р. на загальну суму 1 074 698,67 грн., копія якої міститься в матеріалах справи.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 р. (у редакції Наказу Міністерства Фінансів України від 23.03.2018 р. №381), коригування податкових зобов`язань відображається у рядках 7 та 8 тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до ст.21 ПК України, визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Статтею 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст.76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше.
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до п.191 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:
постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;
отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Складені платником податку розрахунки коригування до податкових накладних, складених до 1 лютого 2015 року, розрахунки коригування до податкових накладних, які не підлягали наданню отримувачу (покупцю) - платнику податку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником (продавцем). Зазначене не поширюється на розрахунки коригування, що передбачають зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику (зменшення податкового зобов`язання постачальника та податкового кредиту отримувача), складені після 1 липня 2015 року до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року на отримувача (покупця) - платника податку, які підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем) товарів/послуг.
Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.
Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:
а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;
б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;
й) індивідуальний податковий номер.
Відповідно до п.п.8 п.3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 р. (у редакції Наказу Міністерства Фінансів України від 23.03.2018 р. №381), коригування податкових зобов`язань відображається у рядках 7 та 8.
При заповненні рядка 7 обов`язковим є подання (Д1) (додаток 1), що заповнюється в розрізі контрагентів, та/або (Д7) (додаток 7).
У разі коригування податкових зобов`язань у зв`язку із збільшенням суми компенсації за звітний (податковий) період на підставі розрахунків коригування, складених у звітному (податковому) періоді та не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на дату подання декларації, заповнюється таблиця 1.1 (Д1) (додаток 1).
Відомості про коригування податкових зобов`язань у разі збільшення суми компенсації за минулі звітні (податкові) періоди на підставі розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 01 липня 2015 року та не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, зазначаються у таблиці 1.2 (Д1) (додаток 1), крім розрахунків коригування, які складені у звітному (податковому) періоді, за який подається така декларація, та які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначені у таблиці 1.1 (Д1) (додаток 1).
У рядку 7 також відображається коригування податкових зобов`язань, нарахованих відповідно до пункту 199.1 статті 199 Кодексу, у зв`язку з перерахунком частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій.
Такий перерахунок здійснюється платником податку за підсумками календарного року. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється, виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку.
Перерахунок частки використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях, виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, здійснюється у порядку та за формою згідно з таблицею 2 "Перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях" (Д7) (додаток 7).
Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній звітний (податковий) період року. У разі анулювання реєстрації платника податку, у тому числі за рішенням суду, коригування відображається платником податку в податковій декларації останнього податкового періоду, коли відбулося таке анулювання.
Податкові зобов`язання, нараховані відповідно до пункту 198.5 статті 198 розділу V Кодексу на суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, можуть бути зменшені на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, якою визначено такі податкові зобов`язання, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.
У рядку 8 вказуються суми збільшення податкових зобов`язань, що виникають у зв`язку з нецільовим використанням товарів, ввезених на митну територію України із застосуванням звільнення від сплати податку на додану вартість у пільговому режимі.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленній позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Здійснюючи перевірку та складаючи акт перевірки, приймаючи податкове повідомлення-рішення відносно позивача щодо визначення грошових зобов`язань за результатами перевірки, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СУХА БАЛКА» станом на дату проведення перевірки, а саме: 20.03.2019 р., за результатами опрацьованих податкових періодів, не встановлено включення ПрАТ «СУХА БАЛКА» до складу податкового кредиту за січень 2019 року податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, судом встановлено, що податкові накладні, а саме: №1 від 31.01.2013 р. (ПДВ 107 455,95 грн.), №2 від 31.01.2013 р. (ПДВ 119 109,00 грн.), №2935 від 17.10.2012 р., №3029 від 27.10.2012 р, №6 від 31.01.2013 р., №7 від 31.01.2013 р., №9 від 31.01.2013 р. в ЄРПН не зареєстровані. Як під час перевірки, так і під час судового розгляду даної справи повноважним представником позивача не було надано жодного первинного документа, який би підтверджував достовірність виписки вказаних податкових накладних та відображення їх у складі додаткового нарахованих податкових зобов`язань з ПДВ.
Суд зазначає, що доводи прозивача стосовно того, що посадовими особами контролюючого органу не проведено всебічний аналіз показників податкової звітності ТОВ «ТД «ЄВРАЗРЕСУРС» Україна», не досліджені суми додаткових податкових зобов`язаньу деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2012 р. у сумі 629 766,56 грн. та за січень 2013 р. у сумі 444 932,11 грн., та не досліджено наявність податкових наклданих, ВМД, включених для розрахунку податкового зобов`язання і податкового кредиту, що можливо відстежити у Реєстрі виданих і отриманих податкових накладних за жовтень 2012 р. та січень 2013 року спростовуються наступним.
Водночас, суд зазначає, що позивачем виписано податкові накладні на суму перевищення бази оподаткування над фактичною ціною імпортного товару, а саме: від 31.01.2013 р. №1 (ПДВ 107 455,95 грн.), №2 (ПДВ 119 109,00 грн.) на загальну суму ПДВ 226 564, 95 грн. виписані на ПАТ «ПІВДГЗК» ; №6 від 31.01.2013 р. (ПДВ 152 974,81 грн.), №7 ВІД 31.01.2013 (пдв 1 114,23 грн.) на загальну суму ПДВ 154 089,04 грн.виписані на ПРАТ «ЮЖКОКС»; №9 від 31.01.2013 р. (ПДВ 64 278,12 грн.) виписані на ПРАТ «ДМЗ»; №2935 ВІД 17.10.2012 РОКУ (пдв 479 418,87 грн.), №3029 від 27.10.2012 (ПДВ 150 347,69 грн.) на загальну суму ПДВ 629 766,56 грн. виписані на ПРАТ «ЮЖКОКС».
Також, податкові накладні, а саме: від 17.10.2012 р. №2935, від 27.10.2012 р. №3029, від 31.01.2019 р. №1, 2, 6, 7, 9 ТОВ «ТД «ЄВРАЗРЕСУРС» Україна» не зареєстровані в ЄРПН, що є порушенням п.11 підроздіду 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, відповідно до якого реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в ЄРПН запроваджується для платників цього податку, в яких сума ПДВ в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.
Відтак, складені податкові накладні при донарахуванні податкових зобов`язань з податку на додану вартість до рівня скоригованої митної вартості імпортних товарів за загальну суму ПДВ 1 074 698,67 грн., а саме: від 31.01.2013 р.; №1 (ПДВ 107 455,95 грн.), №2 (ПДВ 119 109,00 грн.), №6 (ПДВ 152 974,81 грн.), №7 (ПДВ 1 114, 23 ГРН.), №9 (ПДВ 64 278,12 грн.); від 17.10.2012 р. №2935 (ПДВ 479 418,87 грн.); від 27.10.2012 р. №3029 (ПДВ 150 347,69 грн.), які підлягали реєстрації, позивачем в порушення норм чинного податкового законодавства зареєстровано не було.
Суд також зазначає, що бухгалтерська довідка №44 від 31.01.2019 р., на яку позивач посилається як на належний та допустимий доказ у відповідності до норм ст.ст. 73,74 КАС України щодо здійснення коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2012 р. та січень2013 р. не є належним доказом реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а лише підтверджує факт згрупування тих податкових накладних, які підприємством не зареєстровані в установленому законом порядку.
Водночас, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться інформація стосовно подій, які передували здійсненню ПрАТ «СУХА БАЛКА» коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Так, позивачач звертався до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення вантажу шляхом подання відповідних вантажно митних декларацій.
В свою чергу, Дніпропетровською митницею ДФС було винесено картки відмови у прийняття митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів черех митний кордон України.
Судом встановлено, що не поготившись з прийнятими рішеннями про визначення митної вартості та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, ПрАТ «СУХА БАЛКА» звернулося до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування, зобов`язання Дніпропетровської митниці ДФС повернути надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 353 089,60 грн., пеераховану в якості передплати за митне оформлення, шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача.
Скасувано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2012 та прийнято нову постанову.
Позовну заяву Публічного акціонерного товариство «Євраз Суха Балка» задовольнено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення про визначення митної вартості товару №110010000/2011/600251/1 від 08.09.2011, №110010000/2011/600262/1 від 15.09.2011, №110010000/2011/600267/1 від 19.09.2011, №110010000/2011/600269/1 від 21.09.2011, №110010000/2011/600273/1 від 25.09.2011, №110010000/2011/600275/1 від 27.09.2011, №110010000/2011/600283/1 від 30.09.2011, №110010000/2011/600287/1 від 03.10.2011, №110010000/2011/600289/1 від 03.10.2011, №110010000/2011/600297/1 від 10.10.2011 прийняті Дніпропетровською митницею відносно Публічного акціонерного товариство «Євраз Суха Балка».
При цьому, суд зазначає, що протягом жовтня-грудня 2012 р. ПрАТ «СУХА БАЛКА» зверталось до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення вантажу шляхом подання відповідних вантажно митних декларацій.
Однак, Дніпропетровською митницею ДФС було прийнято відповідні рішення про коригування митної вартості товарів, та винесено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.
У зв`язку із зазначеним вище, ПрАТ «СУХА БАЛКА» було здійснено митне оформлення під гарантійні зобов`язання згідно ч.7 ст.55 Митного кордону України та перераховані суми митних платежів на підставі скоригованої митним органом вартості товарів, шляхом здійснення передоплати за митне оформлення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року скасовано, а у справі ухвалено нове рішення, яким позов задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року в частині відмови в позові про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України; визнання протиправними та скасування рішень Дніпропетровської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів скасовано.
Ухвалено в цій частині нове рішення.
Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів № 110010000/2012/600792/1 від 30 липня 2012 року, № 110010000/2012/600793/1 від 30 липня 2012 року, № 110010000/2012/600797/1 від 31 липня 2012 року, №110010000/2012/600803/1 від 01 серпня 2012 року, № 110010000/2012/600808/1 від 02 серпня 2012 року, № 110010000/2012/600809/1 від 02 серпня 2012 року, № 110010000/2012/600817/1 від 03 серпня 2012 року.
Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року скасовано.
Задоволено позовні вимоги частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №110050000/2012/000150/2 від 12.09.2012 р. та № 110050004/2012/000014/1 від 04.10.2012 року.
В решті постанову суду залишено без змін.
Суд також зазначає, що головуючим у справі суддею було поставлено представнику позивача питання щодо наявності у позивача - ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СУХА БАЛКА" рішень про відмову у реєстрації відповідних податкових накладних, на що останній відповів, - «рішення про відмову у реєстрації відповідних податкових накладних у позивача відсутні».
При цьому, представник позивача зазначив, що не зважаючи на невдалу спробу реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних ПрАТ «СУХА БАЛКА» вирішило відкоригувати податкові зобов`язання з ПДВ та податковий кредит шляхом складання бухгалтерської довідки №44 від 31.01.2019 р.
Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передачені Конституцією та законами України.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до платіжного доручення від 06.05.2019 р. №19 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 серпня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова