Справа № 826/7805/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2019 року № 826/7805/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДФС у м Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19),

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 27.03.2018 та № від 27.03.2018.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м Києві (надалі також - відповідач), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 27.03.2018 та № від 27.03.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2018 відкрито позовне провадження у справі.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачем на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу збільшено суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, військового збору та застосовано відповідні штрафні санкції.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, про що надав суду відзив на адміністративний позов, з підстав того, що анульована Банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні Податкового кодексу України, та підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Зазначений дохід позивач був зобов`язаний включити до податкової декларації.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, позивач та представник відповідача звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України), розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, співробітниками ГУ ДФС у м. Києві проведено документальна позапланова невиїзна перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.

За результатом перевірки складено акт від 13.12.2017 р. №2604/26-15-42-02-12/ НОМЕР_1 (надалі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення:

п.п. «а» п. 176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, фізичною особою ОСОБА_1 не надано на перевірку Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу; п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України не задекларовано дохід у вигляді основної суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» () у 2016 році, у розмірі 1098877,60 грн, відповідно занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік у загальній сумі 197797,97 гривень; п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 161 Підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України перевіркою правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору, встановлено, що фізична особа занизила та не перерахувала до бюджету військовий збір за 2016р. в розмірі 16483,16 грн з отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного)боргу кредитором 1098877,60 гривень.

Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки позивачем подано до контролюючого органу заперечення.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 28.12.2017 р. прийнято податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 247247,46 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 4120,79 грн.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 28.12.2017 р. №, № подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту ДФС України), за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 22.03.2018 р. №4001/С/99-99-11-02-01-14 (надалі по тексту - рішення ДФС України), яким скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 28.12.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу - 124,02 грн., штрафної санкції - 30 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу - 10,33 грн., штрафної санкції - 2,58 грн., а в інших частинах зазначені податкові повідомлення-рішення залишає без змін, а скаргу ФО ОСОБА_1 - задоволено частково.

На підставі акту перевірки з урахуванням рішення ДФС України відповідачем 27.03.2018 р. прийнято податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 247093,44 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням в сумі 197673,95 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штраф) в сумі 49419,49 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 20591,04 грн, в т. ч. за податковим зобов`язанням в сумі 16472,83 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штраф) в сумі 4118,21 грн.

Позивач вважає вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп.162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Підпунктом 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно абз. 2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Пунктом 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп.14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) визначено, що оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

В силу пп. "б" п.176.2 Податкового кодексу України, сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126".

Разом з тим, у зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, було доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом № 321-УПІ від 9 квітня 2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», яким, зокрема, встановлено, що: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.»

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України "Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню", згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, встановлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, є невіднесення до додаткового блага платника податку і не включення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми, прошеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Курсова різниця обчислюється серед іншого, як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу. визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Зазначені преференції застосовуються до всіх фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року, операції з прощення (анулювання) заборгованості за якими здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, з наведеного слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не включається курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, що між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (надалі - Банк) та громадянином України ОСОБА_1 28.08.2007 року було укладено Договір кредитний (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № KRI/0300/382/07 від 28.08.2007р. (надалі по тексту - Кредитний договір), за яким ОСОБА_1 були надані кредитні кошти в розмірі 121000 (сто двадцять одна тисяча) доларів США.

Станом на 22.09.2016 року існувала заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором: за кредитом 66052,52 доларів США, за процентами - 18559,12 доларів США.

В подальшому, 22.09.2016 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 3 до Кредитного договору (надалі по тексту - Додаткова угода № 3).

Позивач зазначає, що відповідно до п. 1.6.2. Додаткової угоди №3 ОСОБА_1 було проведено прощення частити зобов`язань у сумі 42305,82 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату угоди 22.09.2016 р. (25,974620 грн. за 1 долар США) становить 1098877,60 грн. Ця сума складається з тіла кредиту у розмірі 23746,70 долара США (еквівалент 616811,51 грн.) та нарахованих за користування кредитом процентів 18559,12 долара США (еквівалент 482066,09 грн.).

Так на думку позивача, контролюючий орган не мав права до рахунку загального місячного (річного) оподаткування включати суму нарахованих процентів в розмірі 18559,12 дол. США по Додаткової угоди №3.

Абзацом 3 підпунктом 1.6.2 пункту 1.6 Додаткової угоди №3 визначено, що про припинення зобов`язань (прощення боргу), передбачених п. 1.6.2. цього Договору, Банком « 22» вересня 2016 р. згідно п. 164.2.17. ст.164 Податкового Кодексу України в день прощення боргу вручено Позичальнику повідомлення (під підпис особисто), як платнику податку про прощення (анулювання) частини боргу за цим Договором, та про включення суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 42 305,82 (сорок дві тисячі триста п`ять доларів США 82 цента) доларів США, що станом на 22 вересня 2016 року за офіційним курсом НБУ (25,974620 грн. за 1 долар США) складає - 1 098 877,60 (один мільйон дев`яносто вісім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 60 копійок) гривень до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Позичальник повідомлений про те, що він самостійно сплачує податки та збори з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що Банк самостійно прийняв рішення про прощення (анулювання) частини зобов`язань за кредитним договором в іноземній валюті № KRI/0300/382/07 від 28.08.2007р. на загальну суму 1098877,60 грн.

Анульована ПАТ АКБ «Індустріалбанк» сума заборгованості позивача включає в себе лише суму заборгованості по Кредиту (без процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені)), що підтверджується повідомленням боржнику від 22.09.2016 р. При цьому таке анулювання (прощення) здійснене за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, позивач належним чином повідомлений банком про суму анулювання (прощення) заборгованості на вказаних умовах та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації, відповідно до вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Наведені вище норми чинного законодавства свідчать, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року по справі №802/142/17-а, від 07 червня 2018 року №К/9901/49585/18.

Також, відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду висловленої у постанові від 09 січня 2019 року по справі №821/707/17 «.. пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню. Проте судами не було встановлено, а матеріали справи не містять будь - яких доказів зміни умов кредитного договору від 25.05.2006 № Ф060511К щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин».

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2018 року по справі №821/1294/17 вказано, що «…у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять докази дотримання банком порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, а тому у позивача виник обов`язок сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

Підпунктом 1.7 пункту 161 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положеннь ПК України передбачено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

З аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що отримання фізичною особою доходу, зокрема, у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

Таким чином, вимоги контролюючого органу щодо збільшення податкового зобов`язання зі сплати військового збору, також, є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві є правомірними, а тому, у задоволенні позовних вимог про їх скасування слід відмовити.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин і довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій