Справа № 320/4501/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(з питань забезпечення позову)

30 серпня 2019 року 320/4501/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Мілієнко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Тетіївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Горошківський навчально-виховне об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок" та Управління освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради про скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Тетіївської міської ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 670-21-VII від 01 серпня 2019 року Тетіївської міської ради "Про пониження ступеню та перейменування закладів загальної середньої освіти Тетіївської міської ради" в частині визначеній в пункті 1 цього рішення, а саме відносно пониження ступеню комунального закладу "Горошківського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок" Тетіївської міської ради Київської області та перейменування в комунальний заклад "Горошківське навчально-виховне об`єднання "Заклад загальної середньої І-ІІ ступенів-дитячий садок" Київської міської ради Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 відкрито провадження у справі.

28.08.2019 через службу діловодства суду позивачами подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Тетіївської міської ради від 01.08.2019 "Про пониження ступеню та перейменування закладів загальної середньої освіти Тетіївської міської ради" №670-21- VII в частині визначеній в пункті 1 цього рішення, а саме відносно пониження ступеню комунального закладу "Горошківського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок" Тетіївської міської ради Київської області" та перейменування в комунальний заклад "Горошківське навчально-виховне об`єднання "Заклад загальної середньої І-ІІ ступенів-дитячий садок" Київської міської ради Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 призначено судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про забезпечення позову на 30.08.2019.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову з тих підстав, що 27.08.2019 учням 10-го класу Горошківського НВО були видані особові справи та документи про освіту у зв`язку з пониженням ступеню навчального закладу до закладу Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів та переведення до інших навчальних закладів вищого ступеню.

Також представник позивача повторно зазначив, що в даному випадку існує ризик не тільки неможливості відновлення втрачених матеріальних та педагогічних ресурсів навчального закладу, а й порушення конституційного права на освіту, зокрема шляхом позбавлення права на вибір закладу освіти та права на належний рівень навчання територіальної громади, оскільки, питання щодо переведення дітей до інших навчальних закладів не вирішено. Отримати загальну середню освіту на наступний 2019/2020 навчальний рік діти позивачів в даному навчальному закладі не зможуть. Переведення учнів до інших навчальних закладів на початку навчального року негативно позначиться як на матеріальних можливостях батьків, так і на загальному стані дітей. Окрім того, представник позивачів надала до матеріалів справи копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно даних якого станом на 27.08.2019 вже внесені зміни до реєстраційних даних Комунальний заклад "Горошківське навчально-виховне об`єднання" ЗЗСО І-ІІ ступенів - дитячий садок" Тетіївської міської ради Київської області.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти клопотання про вжиття заходів забезпечення позову з тих підстав, що оскаржуване рішення вже фактично виконано, а відтак відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову. Окрім того, представник відповідача повідомила, що учні розподілені по Дібрівському шкільному окрузі, а відтак батькам школярів не потрібно підшуковувати навчальний заклад. Також представник відповідача вказала на те, що по Дібрівському шкільному окрузі здійснює перевезення шкільний автобус до місця навчання та додому, а тому переведення учнів не зобов`язує батьків витрачати додаткові кошти та заходи для організації навчання дітей. Поряд з цим, представник відповідача зазначила, що право батьків самостійно вирішувати питання вибору навчального закладу для своїх дітей не залежить від прийняття оскаржуваного рішення, оскільки згідно чинного законодавства переведення з власної ініціативи дітей до іншої школи може відбуватися також і під час навчального процесу. Також представник відповідача звернула увагу на те, що до 11 класу Комунального закладу "Горошківське навчально-виховне об`єднання" ЗЗСО І-ІІІ ступенів - дитячий садок" було переведено 15 учнів, разом тим, що суду з позовом звернулися батьки лише 6-х учнів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані під час судового засідання документи, суд встановив таке.

Відповідно до положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2)забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною інши особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто, прийняття рішення про забезпечення позову можливе лише в разі наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Крім того, відповідно до приписів ч. 5 ст. 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, суд звертає увагу , що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Так, до клопотання про вжиття заходів забезпечення позову представником позивачів додано довідку №37 від 27.08.2019 за змістом якої учням КЗ "Горошківського НВО "ЗОШ І-ІІІ ступенів дитячий садок", які 2018 2019 року закінчили 9 клас і подали документи і заяви до 10 класу, 27.08.2019 було видано документи про освіту та особові справи, у зв`язку з реорганізацією навчального закладу до закладу ЗСО І-ІІ ступенів і переходом до інших закладів загальної середньої освіти. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вказана довідка свідчить про видачу документів учням 10-го класу. Поряд з цим, позивачами в межах даної справи є батьки учнів 11-го класу вказаної школи. В судовому засіданні представник позивачів повідомив суду, що у неї на час вирішення даного клопотання відсутні відомості про те, що учням 11-го класу КЗ "Горошківського НВО "ЗОШ І-ІІІ ступенів дитячий садок" видано документи про освіту та особові справи.

Крім того, в судовому засіданні на питання суду представники сторін повідомили про те, що чинним законодавством передбачена можливість та забезпечено право батьків перевести своїх дітей для навчання до інших закладів освіти за власною ініціативою у будь-який час навчального року.

Також в судовому засіданні встановлено, що заклади загальної середньої освіти, зокрема, по Дібрівському шкільному окрузі, для складення навчального плану використовують типові або інші освітні програми, що розробляються на основі Стандарту, або за зразком типової (модельної) навчальної програми. При цьому, типові освітні програми, які спрямовані на реалізацію мети та завдань освітньої галузі затверджується Міністерством освіти і науки України. Основою для розроблення освітньої програми є Державний стандарт загальної середньої освіти відповідного рівня, а відтак переведення до інших навчальних закладів саме по собі не вплине на досягнення учнями результатів навчання.

Стосовно перевезення учнів до місць навчання та додому суд зазначає таке.

В судовому засіданні представник відповідача надав суду паспорт №2 Маршруту шкільного автобуса БВЗ АІ54-59ЕА по перевезенню учнів та педагогічних працівників до місць навчання і додому по Дібрівському шкільному округу в 2018 - 2019 навчальному році та повідомив, що перевезення для учнів на шкільних автобусах здійснюється безкоштовно.

Суд звертає увагу на те, що вказаний паспорт №2 розроблений і затверджений на 2018-2019 навчальний рік, позаяк оскаржуване рішення стосується навчання учнів протягом 2019-2020 навчального року, а відтак розклад руху шкільного автобуса для перевезення учнів не приймається судом до уваги, оскільки на 2019-2020 навчальний рік може бути змінений.

Разом з тим, питання наявності шкільних автобусів в клопотанні представника позивача не заперечувалося, однак вказано, що останні досить часто ламаються, що не сприяє своєчасному прибуттю учнів до школи. Однак, доказів на підтвердження таких пояснень матеріали справи не містять.

Крім того, в судовому засіданні досліджувалося питання відстані між населеними пунктами, яку учням 11 класу КЗ "Горошківського НВО "ЗОШ І-ІІІ ступенів дитячий садок" необхідно долати у зв`язку із зміною навчального закладу. Згідно схеми руху шкільного автобуса встановлено, що від зупинки "Тетіїв" до "АС Тетіїв" відстань становить 1,5 км.; від зупинки "АС Тетіїв" до "Дібрівки" 10 км.; від зупинки "Дібрівка" до "Денихівка" - 4 км; від зупинки "Денихівка" до "Степове" - 7 км; від зупинки "Степове" до "Горошків" - 9 км.; від зупинки "Горошків" до "Тайниця" - 4 км.; від зупинки "Тайниця" до "Тайниця виїзд" - 1,5 км., в подальшому автобус рухається у зворотному напрямку. Доказів того, що між вказаними зупинками, які відповідають назвам населених пунктів, інша відстань матеріали справи також не містять.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх доказів в обґрунтування підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивачів без вжиття відповідних заходів, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Важливо наголосити на тому, що у випадку забезпечення позову суд фактично без належних на те підстав поставить під сумнів рішення суб`єкта владних повноважень, втрутившись у його повноваження без надання правової оцінки підставам для такого рішення, а відтак тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.

Інших доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів, до ухвалення рішення в адміністративній справі, суду не надано.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявників щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено 03.09.2019

Суддя Я.В. Горобцова