Справа № 560/1905/19
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1905/19
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладену у листі №0-5906/0-2880/0/95-19 від 12 червня 2019 року, щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи і прийняти одне з рішень, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 травня 2019 зверталася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для індивідуального садівництва, що розташована на території Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району.

Проте, листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №О-5906/0-2880/0/95-19 від 12 червня 2019 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання з інформацією про те, що обрана земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель дворів.

Позивач вважає вказані дії відповідача щодо відмови у виготовлені проекту землеустрою протиправними, а тому звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

10 липня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого останній заперечує проти задоволення позову та зазначає, що позов поданий до неналежного відповідача, оскільки з 01 січня 2019 року земельна ділянка, яка є предметом судового розгляду с колективною власністю, а не державною, а з 01 січня 2019 року розпорядником такої категорії земель є органи місцевого самоврядування. Тому, відповідач не має повноважень для задоволення клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку, яку бажає отримати позивач, оскільки така земельна ділянка не перебуває у державній власності.

19 липня 2019 року позивач подала відповідь на відзив, в якому вказує, що земельна ділянка яку позивач бажає отримати у власність не сформована, тому відповідно до п.21 "Перехідних положень" ЗК України вона - не може бути зареєстрована на праві комунальної власності за Гуменецькою сільською радою.

Крім того, позивач зазначає, що у листі відділу у Кам`янець-Подільському районі Міськрайонного управління у Кам`янець-Подільському районі та м. Кам`янці-Подільському від 09 липня 2019 року №1817/419-19-0.171 чітко вказано, що земельна ділянка яку позивач бажає отримати у власність не сформована.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, належні та допустимі докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 15 травня 2019 року звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 та, що розташована на території Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району для ведення садівництва та додала до неї копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, графічний матеріал місця розташування земельної ділянки та копію пенсійного посвідчення.

19 червня 2019 року листом від 12 червня 2019 року №0-5906/0-2880/0/95-19 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, що розташована на території Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району для ведення садівництва обґрунтовуючи тим, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність для ведення садівництва, складається виключно із несільськогосподарських угідь (господарські будівлі і двори), виробництво та переробка сільськогосподарської продукції на даному виді угідь чинним законодавством не передбачена.

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Пунктом "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частинами 1-3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,00 га.

За змістом ч. 6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як встановлено з листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №О-5906/0-2880/0/95-19 від 12 червня 2019 року, підставою відмови у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою вказано ту обставину, що обрана земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори).

Проте, жодних доказів на підтвердження того, що обрана земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори) відповідачем до суду надано не було.

Разом з тим, розглядаючи клопотання позивача 12 червня 2019 року, відповідач жодним чином не звернув увагу на ту обставину, про яку сам зазначив у відзиві на позов, що з 01 січня 2019 року земельна ділянка, яка є предметом судового розгляду с колективною власністю, а не державною, а з 01 січня 2019 року розпорядником такої категорії земель є органи місцевого самоврядування.

При цьому, суд також не погоджується із вказаними доводами відповідача з огляду на те, що у листі відділу у Кам`янець-Подільському районі Міськрайонного управління у Кам`янець-Подільському районі та м. Кам`янці-Подільському від 09 липня 2019 року №1817/419-19-0.171 (який відповідач долучив до відзиву на позовну заяву) чітко вказано, що земельна ділянка яку позивач бажає отримати у власність є державною власністю.

Крім цього, відповідачем не було надано жодного доказу в підтвердження того, що спірна земельна ділянка передана у комунальну власність Гуменецької сільської ради, до того ж відмовляючи позивачу листом №О-5906/0-2880/0/95-19 від 12 червня 2019 року, відповідач не вказував підставою відмови таку обставину, більше того, жодної інформації про перебування спірної земельної ділянки у комунальній власності відповідач не надав.

Таким чином, суд вважає недоведеним той факт, який у свою чергу і став підставою для відмови позивачу, що бажана позивачем земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори), оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин, які стали підставою для відмови позивачу у виготовлені проекту землеустрою.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, суд вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області протиправно та необґрунтовано відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для індивідуального садівництва, що розташована на території Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району, не надавши жодних доказів чи обґрунтувань щодо підстав, які передбачені законодавством, для відмови у наданні такого дозволу.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, в супереч зазначених вимог відповідачем не було доведено правомірність прийнятого рішення, як і не було надано жодних доказів на підтвердження підстав з яких позивачу було відмовлено у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

При цьому, позивач надав суду документи, які спростовують твердження відповідача щодо підстав, які слугували для прийняття рішення про відмову у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору та не сплачувала його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України. не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладену у листі №0-5906/0-2880/0/95-19 від 12 червня 2019 року, щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи і прийняти одне з рішень, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Судові витрати між сторонами розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39767479)

Головуючий суддя П.І. Салюк