Справа № 120/1866/19-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

30 серпня 2019 р. Справа № 120/1866/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Мурованокуриловецький завод мінеральної води "Регіна" (вул. Заводська, 18, смт. Муровані Курилівці, Вінницька область, 23400, ) до Державної служби геології та надр України (вул. А. Цедіка, 16, м. Київ, 03057, ) про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом приватного акціонерного товариства "Мурованокуриловецький завод мінеральної води "Регіна" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу.

Разом із поданням позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання позивач зазначив, що наказом Держгеонадр України № 505 від 30.12.2016 року ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з невиконанням вимог припису № 1334-14/06 від 27.10.2016 року. Відтак, Держгеонадр України звернулася до суду із позовом про анулювання спеціального дозволу на користування надрами. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/2320/17-а від 24.01.2018 року, яке залишене без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року та постановою Верховного Суду від 10.07.2018 року, у задоволенні позову відмовлено та встановлено, що ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна вчасно виконало усі вимоги припису, про що було повідомлено відповідача.

Лише після перевірки Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області 04.04.2019 року, якою виявлено факт самовільного користування надрами ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна без спеціального дозволу у період з 28.02.2017 року по 13.08.2018 року, позивачу стало відомо, що дію спеціального дозволу на користування надрами № 1419 від 29.05.1998 року поновлено не з моменту виконання припису, а після винесення Верховним Судом рішення про відмову у задоволенні позову про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, хоча припис був виконаний вчасно. Відтак, позивач вважає, що про дату, з якої Державною службою геології та надр України поновлено дію спеціального дозволу на користування надрами йому стало відомо саме з 04.04.2019 року ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна.

Ухвалою суду від 13.06.2019 року відкрито провадження у справі та повідомлено, що клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду буде вирішено у судовому засіданні.

30.07.2019 року до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

З урахуванням поданої заяви представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №266 від 02.08.2018 року в частині п.1 про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна №1419 від 29.05.1998 року та зобов`язати Державну службу геології та надр України поновити дію спеціального дозволу ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна №1419 від 29.05.1998 року з 01.02.2017 року.

Крім того, представник позивача заявила клопотання про визнання поважними причини пропущення строку звернення до суду та поновити пропущений строк звернення до суду щодо оскарження наказу №266 від 02.08.2018 року в частині п.1 про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна №1419 від 29.05.1998 року.

Ухвалою суду від 15.08.2019 року прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду, призначено наступне судове засідання на 30.08.2019 року о 10:00 в залі судового засідання №8 Вінницького окружного адміністративного суду за адресою: вул. Брацлавська, 14, м. Вінниця та встановлено відповідачу до 29.08.2019 року строк для подачі до суду відзиву щодо заяви про зміну предмету позову.

У судове засідання, призначене на 30.08.2019 року представник позивача не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Своїм правом на подання пояснень чи міркувань стосовно заяви про стосовно визнання поважними причин пропущення строку звернення до суду та поновлення пропущеного строку з врахуванням заяви про зміну предмету позову, не скористався.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд, керуючись ч.9 ст. 205 КАС України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд керується наступним.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Частиною 2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Так, судом встановлено, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 802/2320/17-а за позовом Державної служби геології та надр України до Приватного акціонерного товариства Мурованокуриловецький завод мінеральної води "Регіна" про анулювання спеціального дозволу на користування надрами.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 року та постановою Верховного Суду від 10.07.2018 року у задоволенні позову відмовлено та наголошено, що матеріалами справи підтверджено вчасне направлення ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води "Регіна" відповіді про виконані роботи по усуненню недоліків, зазначених в приписі.

21.08.2018 року на адресу ПрАТ "Мурованокуриловецький завод мінеральної води "Регіна" надійшов лист, в якому було зазначено, що наказом №266 від 02.08.2018 року поновлено дію спеціального дозволу на користування нарами № 1419 від 29.05.1998 року, однак, текст наказу не надіслано, більш того, з тексту самого повідомлення не видно, з якого моменту поновлено дію спеціального дозволу.

04.04.2019 року Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено плановий захід державного контролю щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, яким виявлено факт самовільного користування надрами ПрАТ "Мурованокуриловецький завод мінеральної води "Регіна" без спеціального дозволу.

Відтак, позивачу стало відомо, що дію спеціального дозволу на користування надрами №1419 від 29.05.1998 року поновлено не з моменту виконання усіх порушень, а лише після винесення Верховним Судом рішення про відмову у задоволенні позову про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, хоча припис був виконаний вчасно. Тому, позивач вважає, що саме з 04.04.2019 року необхідно обчислювати строк звернення до суду.

Таким чином, з урахуванням шестимісячного строку останнім днем звернення до суду з позовною вимогою про визнання неправомірним наказу №266 від 02.08.2018 року - є 04.11.2019 року.

Позивач звернувся до суду - 11.06.2019 року, тобто, із дотриманням шестимісячного строку звернення до суду.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про наявність об`єктивних підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення пропущеного строку. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Таким чином, захисту підлягає фактично порушене право позивача у публічно-правових відносинах з відповідачем, а оскаржуваний наказ відповідача підлягає судовому дослідженню у справі на відповідність законодавству.

Керуючись ст.ст.240, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Поновити приватному акціонерному товариству "Мурованокуриловецький завод мінеральної води "Регіна" строк звернення до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу №266 від 02.08.2018 року в частині п.1 про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна №1419 від 29.05.1998 року та зобов`язання Державну службу геології та надр України поновити дію спеціального дозволу ПрАТ Мурованокуриловецький завод мінеральної води Регіна №1419 від 29.05.1998 року з 01.02.2017 року.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна