Справа № 640/14543/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 серпня 2019 року м. Київ № 640/14543/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву і додані до неї матеріали ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (01034, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 28) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 02.08.2019 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 01.04.2018 надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії у розмірі 10 % посадового окладу згідно з наказом Міністра оборони України від 25.04.2018 № 207/у/3 як особі льотного складу;

- встановити та нараховувати ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії у розмірі 10 % посадового окладу згідно наказу начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського "Про виплату у 2018 році надбавки за особливості проходження служби науково-педагогічним працівникам та слухачам університету, які проходять військову службу на посадах льотного складу";

- зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії у розмірі 10 % посадового окладу з 01.04.2018, відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.04.2018 № 207/у/3 як особі льотного складу;

- стягнути з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського 100000,00 грн в рахунок відшкодування спричиненої позивачеві моральної шкоди.

Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

В якості недоліків позовної заяви судом зазначено про невідповідність змісту позовних вимог ОСОБА_1 , викладених у пункті 2 прохальної частини позову, Кодексу адміністративного судочинства України, не зазначення позивачем закону, яким передбачена можливість досудового порядку вирішення спору або обов`язковість досудового порядку вирішення спору. А також зазначено про неподання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

27.08.2019 ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 01.04.2018 надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії у розмірі 10 % посадового окладу згідно з наказом Міністра оборони України від 25.04.2018 № 207/у/3 як особі льотного складу;

- зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії у розмірі 10 % посадового окладу з 01.04.2018, відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.04.2018 № 207/у/3 як особі льотного складу;

- стягнути з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського 100000,00 грн в рахунок відшкодування спричиненої позивачеві моральної шкоди.

Одночасно ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків, у якій останній зазначив, що згідно частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач обраховує початок перебігу строку звернення до суду з 04.07.2019, тобто з часу остаточної відповіді начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, оскільки позиція навчального закладу до цього була не чіткою, не зрозумілою і відповідь на попереднє звернення позивач не отримував.

З огляду на наведене, позивач просить визнати дані обставини поважною причиною пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_1 зазначає, що частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка встановлює місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою по відношенню до норми частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, на думку позивача, частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України є загальною нормою, а спеціальною нормою є, у даному випадку, частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, полковник ОСОБА_1 перебував на публічній службі та наказом Міністра оборони України від 16.08.2017 № 544 позивача зараховано з 28.08.2017 слухачем Інституту державного військового управління Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на денну форму навчання строком на 2 роки.

Також позивач у позовній заяві зазначає, що 12.07.2018 він звернувся за медичною допомогою до Головного військового медичного госпіталю та згодом звільнився зі Збройних Сил України.

Крім того, у позовній заяві позивачем зазначено, що у наказі відповідача від 22.05.2018 не було встановлено йому надбавки згідно наказу Міністра оборони України № 207/у/3 від 25.04.2018 як військовослужбовцю, який проходить військову службу на посадах льотного складу за особливості проходження служби в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премію в розмірі 10 відсотків посадового окладу.

Таким чином, предметом даного спору є визначення наявності або відсутності підстав для встановлення ОСОБА_1 як військовослужбовцю, який проходить військову службу на посадах льотного складу за особливості проходження служби в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10 відсотків посадового окладу, згідно наказу Міністра оборони України № 207/у/3 від 25.04.2018, що безумовно свідчить про спір, пов`язаний з прийняттям, проходженням та звільненням з публічної служби, а вирішення такого спору матиме преюдиційний характер для твердження про порушення відповідачем законодавства про оплату праці та наявність у позивача права на стягнення такої (належної йому) заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Наведене, серед іншого, підтверджується приписами статей 116 - 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму (ч. 2 ст. 116 КЗпП України).

Згідно частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч. 2 ст. 117 КЗпП України).

Таким чином, у разі встановлення позивачу під час проходження публічної служби надбавки відповідно до наказу Міністра оборони України № 207/у/3 від 25.04.2018 та не виплаті такої надбавки під час проходження служби та при звільненні, позивач дійсно мав би право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком згідно приписів частини другої статті 233 КЗпП України.

Разом з тим, така надбавка позивачу встановлена не була і, як уже зазначалось, спір щодо визначення наявності або відсутності підстав для встановлення ОСОБА_1 як військовослужбовцю, який проходить військову службу на посадах льотного складу за особливості проходження служби в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10 відсотків посадового окладу, згідно наказу Міністра оборони України № 207/у/3 від 25.04.2018, є спором, пов`язаним з прийняттям, проходженням та звільненням позивача з публічної служби, й, відповідно, на такий спір поширюється місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У частині тверджень позивача, що останній визначає початок перебігу строку звернення до суду з 04.07.2019, тобто з часу остаточної відповіді начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, оскільки позиція навчального закладу до цього була не чіткою, не зрозумілою і відповідь на попереднє звернення позивач не отримував, суд зазначає наступне.

Так, позивачу ще станом на червень 2018 року було відомо про не встановлення останньому вказаної надбавки.

Крім того, про підстави не встановлення вказаних надбавок позивачу було повідомлено й листом відповідача від 03.01.2019 № 182/27 на його звернення від 28.12.2018, який додано самим позивачем до первісної позовної заяви.

Таким чином, про підстави не встановлення надбавок позивачу було достеменно відомо ще у січні 2019 року.

Крім того, в ухвалі суду від 12.08.2019 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху судом зазначено про безпідставні посилання позивача на лист відповідача від 03.07.2019 № 182/2930, оскільки у даному листі позивача повідомлено, що відповідь останньому була надана у листі від 03.01.2019 й відсутні підстави для повторного розгляду звернення ОСОБА_1

Жодної іншої інформації вказаний лист не містить, а отже і не може свідчити про остаточну відповідь відповідача, з огляду на що суд приходить до висновку про відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, зазначених ОСОБА_1 у заяві на виконання ухвали суду.

Як уже зазначалось, з даним позовом до суду ОСОБА_2 вперше звернувся 02.08.2019, тобто із значним пропуском місячного строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, визначених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини сьомої 7 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко