Справа № 1.380.2019.003995
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.003995
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

04 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М.,

з участю представника відповідача Заяць Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах, що не відповідають розмірам, встановленим ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції за вказаний період);

- визнати протиправною відмову відповідача провести перерахунок виплаченої позивачу у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок виплаченої позивачу у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, привівши їх розмір у відповідність із розмірами, визначеними ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, беручи за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії.

Представником відповідача 23.08.2019 (вх.№30530) подано та підтримано в судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду.

Клопотання мотивовано тим, що той факт, що із відповідною заявою позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України 25.06.2019 не змінює моменту, з якого вона повинна була дізнатись про порушення свого права, а саме у період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, мотивоване тим, що позивачу тільки у липні 2019 року стало відомо про порушення своїх прав.

При відкритті провадження у справі судом не вирішено питання щодо строку звернення до суду.

Позивачем 27.08.2019 (вх.№30661) на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №816/1630/17 і врахована судом при розгляді клопотання у даній справі.

Предметом оскарження є відмова відповідача провести перерахунок виплаченої позивачу у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Позивачем до позовної заяви додано лист ГУ ПФУ у Львівській області від 09.07.2019 №8019/3263/М-92/07.05-06, яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії на підставі статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зазначених позивачем розмірах.

Саме на лист ГУ ПФУ у Львівській області від 09.07.2019 позивач посилається як на обставину, з якої їх стало відомо про одержання пенсії у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 у меншому розмірі.

Проте, враховуючи, що пенсія є щомісячним платежем, то її отримання, на думку позивача, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та про порушення своїх прав позивач мала дізнатися, отримуючи таку виплату за відповідний місяць.

Позивач, надіславши на адресу суду 01.08.2019 позовну заяву з вимогами, які стосуються періоду січень-липень 2014 року, пропустила строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.08.2019 у справі №813/5002/17 і врахована судом при розгляді клопотання у даній справі.

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Крім того, клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, подане позивачем разом з позовною заявою, не містить жодних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду, який становить понад шість років.

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону №3674-VI, такий фактично не сплачувався, тому відсутні підстави для його повернення.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 241, 248, 256, 287, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, - задовольнити повністю.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 05 вересня 2019 року.

Суддя О.П. Хома