Справа № 120/1700/19-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 серпня 2019 р. Справа № 120/1700/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Демитор Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Лозінської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

27.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Ухвалою суду від 30.05.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем 11.06.2019 подано матеріали на усунення недоліків.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з 16.12.2009 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є пенсіонером за вислугою років з 01.08.2001 року, що підтверджується пенсійним посвідченням.

Позивач вказує, що згідно зі ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особи, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки, позивач є пенсіонером, тому, не повинен сплачувати ЄСВ. Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-144988-54 від 08.02.2019 року зі сплати єдиного внеску на суму 18276,72 грн. є протиправною і підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 09.07.2019 року.

Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк на подачу відзиву на позовну заяву.

03.07.2019 року представником відповідача подано відзив на позову заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, зазначаючи, що за позивачем рахується борг по єдиному внеску в сумі 18276,72 грн. Окремо зазначає, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Оскільки, фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років, не є пенсіонерами за віком чи інвалідністю, тому, повинні сплачувати єдиний внесок на загальних підставах.

09.07.2019 року судове засідання відкладено на 22.07.2019 року, у зв`язку з неявкою позивача, повідомленого належним чином.

22.07.2019 року судове засідання відкладено на 30.07.2019 року, у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

30.07.2019 року судове засідання відкладено на 30.08.2019 року, у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні, позивач та представник позивача просили адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог, з підстав що викладені у відзиві на позовну заяву та усних пояснень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець з 04.05.2005 згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідачем самостійно здійснено одноразове нарахування за 2017 рік в сумі 8448 грн. та щоквартально здійснювалася нарахування за 2018 рік в сумі 2457, 18 грн., що згідно даних АІС "Податковий блок" призвело до заборгованості позивача зі сплати єдиного соціального внеску.

У зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 18276,72 грн., 08.02.2019 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-144988-54 ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-144988-54 від 08.02.2019 року та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464- VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI та підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-5, визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Разом з цим, відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI (в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 № 3609, який набув чинності з 06.08.2011) особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов: по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда або досягти віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Положеннями статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12, 13 цього Закону та частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема пов`язується з досягненням 60 років.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби", особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. "б" ст. 12 цього Закону, право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Отже, аналізуючи наведене, суд зауважує, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" і які не досягли пенсійного віку, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" , оскільки від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які є пенсіонерами за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція у подібній категорії спорів висловлена Верховним Судом у постанові від 10.04.2018 у справі №826/28012/15.

У позовній заяві позивач в обґрунтування своєї правової позиції посилається на постанову Великої палати Верховного суду від 19.04.2019 року по справі № 814/779/17, проте суд вважає, що правову позицію, викладену в даній постанові недоречно застосовувати до спірних правовідносин.

На переконання суду ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" установлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, чи на пільгових умовах чи набула вона певного віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи вищевикладене, якщо фізична особа-підприємець одночасно мала право на пенсію за віком та за іншою підставою (за інвалідністю, у зв`язку з втратою годувальника), але вибрала інший вид пенсії, то така фізична особа-підприємець має право на звільнення від сплати ЄСВ на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки вибір виду пенсії не позбавляє набутого права, що пов`язане з певним віком.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та отримує пенсію з 2001 року за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 13.12.2001 року.

Водночас, згідно інформації наданої ГУ ДФС у Вінницькій області ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Крижопільському управлінні, Піщанській ДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області з 11.05.2005 року. Як платник єдиного внеску, позивач, перебуває на обліку з 04.05.2005 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29.01.2019 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

За таких обставин, беручи до уваги, що ФОП ОСОБА_1 отримує пенсію саме за вислугу років та не досяг 60 річного віку, суд доходить висновку, що він не звільнений від сплати єдиного соціального внеску. Відтак, в контексті наведених вище норм, відсутні правові підстави вважати, що спірна вимога є протиправною та, відповідно, відсутні підстави для її скасування.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено 04.09.2019 р.

Суддя Демитор Наталія Володимирівна