Справа № 1340/6214/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року№ 857/6042/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі №1340/6214/18 (суддя Крутько О.В., рішення ухвалене о 10/04 год, м.Львів, повний текст складено 20 березня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовами до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області (далі Головне управління, ДМС відповідно) в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не оформлення та невидачі посвідки на постійне проживання; зобов`язати Головне управління видати позивачу нову посвідку на постійне проживання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилається на окремі обставини справи та вказує, що відповідно до вимог «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 25.04.2018 №321 (далі Порядок №321) іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки на підставі підпункту 2 пункту 64 Порядку №321, яке не призвело до скасування дозволу на імміграцію, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та з урахуванням вимог, визначених пунктами 17 і 18 Порядку №321, можуть особисто звернутися за оформленням нової посвідки відповідно до пунктів 32-33 цього ж Порядку. Крім того, зазначає, що рішення Головного управління від 01.06.2017 у зв`язку з скасуванням дозволу на імміграцію визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню видане 10.03.2017 посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 (далі Посвідчення ОБГ), яке позивачем повернуто не було. Звертає увагу на матеріали, що зібрані Управлінням карного розшуку Головного управління Національної поліції у м.Києві (далі Управління, ГУНП відповідно) відносно громадянина ОСОБА_1 про здійснення ним дій, що загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належно повідомлених сторін про розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції вказав на те, що позивач у встановленому законом порядку звернувся до відповідача із заявою про отримання посвідки на постійне проживання, проте останнім надані документи не було перевірено та не вирішено питання щодо оформлення та видачі посвідки на постійне проживання, чим допущено протиправну бездіяльність. Також цей суд вказав, що зобов`язання Головного управління видати ОСОБА_1 нову посвідку на постійне проживання є належним способом захисту та поновленням порушеного права позивача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.11.2016 ОСОБА_1 як особа без громадянства звернувся до Буського районного сектору Головного управління (далі Районний сектор) з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 2 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію» (далі Закон №2491-III), оскільки він є опікуном громадянина України.

За результатами розгляду поданих документів, проведених перевірок, 16.02.2017 завідувачем Районного сектору видано позивачу дозвіл на імміграцію від 16.02.2017 №4621/1.

На підставі вказаного дозволу позивач отримав посвідку на постійне місце проживання від 23.02.2017 серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 (далі Посвідка; а.с.11).

ГУНП звернулося до відповідача з поданням від 25.02.2017 №3432/125/01/14-2017 про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 Подання обґрунтоване тим, що дії позивача загрожують національній безпеці України, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які проживають на території України. ОСОБА_1 неодноразово затримувався співробітниками поліції за порушення правил перебування на території України та був видворений. Крім того, у наданих документах вказано, що позивач перебуває на обліку в базах Інтерполу Грузії та Російської Федерації. Суспільна небезпечність перебування ОСОБА_1 на території України полягає у встановленні ним контролю за протиправною діяльністю організованих злочинних угруповань, які вчиняють тяжкі або особливо тяжкі злочини. Він зберігає і розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди з метою залучення до злочинної діяльності молоді. Намагається контролювати лідерів організованих злочинних угруповань, які діють на території одного (кількох) регіонів та збільшувати масштаби діяльності їх злочинної організації. Координує і узгоджує свої дії з лідерами криміногенного середовища (а.с.72-88).

За результатами розгляду вказаного подання Головним управлінням прийнято рішення від 01.06.2017 №03.01/65 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Багдаті, Грузія, Посвідчення ОБГ, видане 10.03.2017 терміном дії до 10.03.2020 (далі Рішення №03.01/65).

Проте, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у справі №813/2335/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, визнано протиправним та скасовано Рішення №03.01/65 (далі рішення суду; а.с.14-19).

У зв`язку із скасуванням Рішення №03.01/65 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати нову посвідку на постійне проживання.

У відповідь на таку заяву відповідач листом від 31.07.2018 №4601.4.1-15716/46.2-18 повідомив про можливість оформлення нової посвідки на підставі пунктів 32-34 Порядку №321.

28.10.2018 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління із заявою про отримання посвідки на постійне проживання із додатками (копія рішення суду, оригінал Посвідки, чотири фотокартки та довідка Буської центральної райлікарні Львівської області від 29.10.2018 про знаходження на лікуванні).

06.11.2018 відповідачем надана відповідь за №4601.4.1-24112/46.2-18 в якій вказано, що відповідно до вимог Порядку №321 іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та з урахуванням вимог, визначених пунктами 17 і 18 Порядку, можуть особисто звернутися за оформленням нової посвідки відповідно до пунктів 32-33 Порядку №321. Одночасно поінформовано, що рішення Головного управління від 01.06.2017 у зв`язку із скасуванням дозволу на імміграцію визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню видане 10.03.2017 Посвідчення ОБГ, яке позивачем не повернуто. Зазначено, що посвідка на постійне проживання оформляється іноземцям та особам без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, а документи подаються не пізніше за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку проживання в Україні (а.с.9).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не оформлення та видачі посвідки на постійне проживання позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 26 Основного Закону іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Пунктами 15 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №3773-VI) передбачено, що особа без громадянства це особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином; посвідка на постійне проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Частиною четвертою статті 11 Закону №2491-III встановлено, що особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Згідно з пунктом 5 Порядку №321 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Пунктом 6 Порядку №321 визначено, що у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.

За змістом пункту 16 Порядку №321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування/проживання в Україні.

У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій) (пункти 17-18 Порядку №321).

Пунктами 32-34 Порядку №321 передбачено, що для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України; 2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) копію рішення про надання дозволу на імміграцію; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для оформлення посвідки пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 5 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Згідно пунктом 43 Порядку №321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

У пункті 62 Порядку №321 зазначено що, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на тимчасове проживання (крім випадків обміну посвідки або оформлення посвідки іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі або строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію;10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом.

Перелічені вище підстави для відмови позивачу як особі без громадянства у видачі посвідки на постійне проживання відсутні.

Зважаючи на те, що рішенням суду скасовано Рішення №03.01/65, що у розглядуваному випадку вказує на відсутність підстав для не оформлення та не видачі позивачу посвідки на постійне проживання, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції відповідно до яких Головним управлінням неналежно виконано покладені на нього повноваження щодо перевірки поданих позивачем заяв на отримання посвідки на постійне проживання.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно відсутності підстав для видачі посвідки на постійне проживання позивачу зважаючи на матеріалами що зібрані Управлінням відносно громадянина ОСОБА_1 про здійснення ним дій, що загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, так як посадовими особами ДМС під час надання дозволу на імміграцію позивачу була надана оцінка законності підстав для залишення позивача на постійне проживання в Україні.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

При цьому, дискреційними є повноваження відповідача - суб`єкта владних повноважень, обирати у конкретній ситуації між альтернативними, кожна з яких є правомірною.

Законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Враховуючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у вирішенні питання щодо оформлення та видачі посвідки на постійне проживання за заявою ОСОБА_1 , (з відповідними додатками) а також скасування судовим рішенням Рішення №03.01/65, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про необхідність зобов`язати Головне управління видати позивачу нову посвідку на постійне проживання, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 29 серпня 2019 року.