Справа № 1.380.2019.004438
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004438
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

02 вересня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Кравціва О.Р.,

секретар судового засідання Шийовича Р.Я.,

з участю: без виклику

розглянув у судовому засіданні заяву державного реєстратора на нерухоме майно Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за його позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

Державний реєстратор на нерухоме майно Солонківської міської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства юстиції України, державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2430/5 від 06.08.2019 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора Солонківської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Одночасно із позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу до набрання законної сили рішенням у справі.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ порушує гарантоване позивачу Конституцією України право на працю, а у випадку незупинення дії оскаржуваного наказу позивач буде позбавлений можливості здійснювати свою діяльність. Вказане завдасть йому шкоди матеріального характеру, оскільки позивач не зможе отримувати дохід від професійної діяльності. Також у позивача є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків, не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності.

Позивач стверджує про наявність ознак порушення прав та інтересів позивача, а також інших осіб, оскільки невирішення Міністерством юстиції України прямо передбаченого Законом питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі документів, що подані для проведення реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді державного реєстратора: створює реальну загрозу в подальшому притягнення позивача до юридичної відповідальності за порушення порядку та строків розгляду заяв про державну реєстрацію, що не були розглянуті на момент прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державному реєстраторові до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; порушує права та інтереси інших осіб, які звернулись до державного реєстратора з заявами про вчинення реєстраційних дій внаслідок фактичної неможливості розпоряджатись своїм майном, завершити процедуру реєстрації шляхом звернення до іншого суб`єкта реєстрації прав.

Також позивач покликався на те, що Солонківська сільська рада забезпечує реалізацію прав мешканців Солонківської об`єднаної територіальної громади. До складу якої входять декілька сіл. У штаті Солонківської сільської ради числяться два державні реєстратори, включно з позивачем. Блокування позивачу доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який продовжує однак займати відповідну посаду та позбавлений можливості виконувати свої функції значно обмежує, створює перешкоди мешканцям Солонківської об`єднаної територіальної громади у реалізації прав щодо реєстрації прав на нерухоме майно, вимагає додаткових зусиль, часу та коштів.

Таким чином, з позиції позивача, оскільки дія оскаржуваного наказу спричиняє існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та охоронюваним законом інтересам позивача, а також інших осіб, вжиття заходів забезпечення позову у виді зупинення дії оскаржуваного наказу не може завдати ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти окрім цього такий захід забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, заяву позивача слід задовольнити. А позов забезпечити у вказаний вище спосіб.

До вказаної заяви також долучено звернення Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в особі сільського голови за №1890 від 22.08.2019 до Львівського окружного адміністративного суду, у якому з покликанням на необхідність забезпечення реалізації прав жителів Солонківської об`єднаної територіальної громади у реалізації прав щодо реєстрації прав на нерухоме майно, просив забезпечити позов шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.

Ухвалою суду від 02.09.2019 позовну заяву залишено без руху.

За правилами ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд керується наступним.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову (ч. 1 ст. 150 КАС України).

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (ч. 6 ст. 154 КАС).

З врахуванням викладеного, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду може бути істотно ускладено або унеможливлено; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі № 826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Предметом позову у даній справі є питання правомірності наказу Міністерства юстиції України «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» №2430/5 від 06.08.2019.

Позивачу слід звернути увагу на те, що ним до матеріалів справи не надано довідки від 30.07.2019 за результатами камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ. Вказане позбавляє суд об`єктивної можливості встановлення будь-яких ознак протиправності як стверджує позивач.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

З позиції суду, у випадку задоволення заяви про забезпечення позову фактично буде вирішено спір без розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, що суперечить принципам законності, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи, та є, з погляду суду, неприпустимим та передчасним.

Встановлення цих обставин і їх оцінка повинна бути надана судом виключно за результатами судового розгляду справи по суті, з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення, та пояснень інших учасників справи.

Суд вважає безпідставними доводи заявника щодо порушення прав осіб, які скористались послугами підприємства, але щодо яких процедура прийняття оскарженим наказом рішення про державну реєстрацію не була завершена.

Так, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 за №1952-IV, у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Таким чином, порядок забезпечення дотримання прав та інтересів осіб, які подали відповідні заяви до суб`єкта реєстрації, передбачено чинним законодавством України та покладено такий обов`язок на Міністерство юстиції, а не на державного реєстратора, доступ якого до Державного реєстру тимчасово зупинено.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про непідтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та третіх осіб.

Суд критично оцінює покликання позивача, що видачею спірного наказу його буде фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності, оскільки перебування у трудових правовідносинах державних реєстраторів, їх зміну чи припинення чинне законодавство не пов`язує із прийняттям Міністерством юстиції України рішень, зокрема, щодо тимчасового блокування доступу до державних реєстрів. Крім того спірним наказом не вирішувалось питання отримання доходу (заробітної плати), що впливає на сплату податків.

Також, з позиції суду невжиття заходів забезпечення позову ніяким чином не ускладнить чи не унеможливить виконання рішення суду, адже у разі скасування рішенням суду спірного наказу, доступ державного реєстратора до Державного реєстру речових прав буде відновлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, тому заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248, пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

1. У задоволенні заяви державного реєстратора на нерухоме майно Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 про забезпечення позову наказу Міністерства юстиції України №2430/5 від 06.08.2019 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора Солонківської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», шляхом зупинення його дії до набрання судовим рішенням законної сили, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 02.09.2019.

Суддя Кравців О.Р.