Справа № 640/16181/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову до подання позовної заяви

29 серпня 2019 року м. Київ № 640/16181/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви

Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
прозупинення дії наказу,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі також - заявник) із заявою про забезпечення позову до його подання шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 08.08.2019 року № 2473/5 до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним наказу Міністерства юстиції України «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 08.08.2019 року № 2473/5, який ОСОБА_1 буде поданий до суду.

Міністерство юстиції України (далі також - відповідач), визначено як таке, що може набути статус відповідача.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (із змінами і доповненнями) за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1921,00 грн., встановленого з 01.01.2019 року Законом України від 23.11.2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік", становить, 576,30 грн.

Як убачається з матеріалів заяви (квитанція від 27.08.2019 року №4901366), заявником сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення адміністративного позову в розмірі 576,30 грн. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заявником повідомлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 має намір подати до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Міністерства юстиції України про визнання протиправним наказу Міністерства юстиції України «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 08.08.2019 року № 2473/5.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявником зазначено, що існує небезпека заподіянню шкоди правам та законним інтересам ОСОБА_1 як приватного нотаріусу до прийняття рішення по суті, а саме заявник позбавлена можливості повноцінно здійснювати професійну діяльність, що негативно відобразиться на її доходах та діловій репутації.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Частина друга статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом першим частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Відповідно до частини п`ятої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

При цьому частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Статтею 34 Закону України від 02.09.1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (із змінами і доповненнями) визначено повноваження нотаріусів та зазначено, що дії, пов`язані з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, є не єдиним видом нотаріальної діяльності.

Суд погоджується з доводами заявника, що заборона вчиняти реєстраційні дії позбавляє її певного доходу, який може бути значним. Водночас, остання як нотаріус не позбавлена можливості вчиняти нотаріальні дії, тому, на думку суду, позивачем не доведено тієї обставини, що внаслідок відповідної заборони не дозволяє їй здійснювати нотаріальну діяльність.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 37-1 Закону України від 01.07.2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту 6 "Порядку надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015 року №2586/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.12.2015 року за №1568/28013 адміністратор реєстрів у день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, яке надсилається супровідним листом, невідкладно здійснює тимчасове блокування або анулювання доступу до реєстру відповідного користувача незалежно від того, чи змінено ним категорію користувача (уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації, центру надання адміністративних послуг, нотаріус, його помічник, посадова особа Міністерства юстиції України, його територіальних органів, державний виконавець, приватний виконавець або інша особа, уповноважена відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрі) на момент надходження відповідного рішення. Тимчасове блокування доступу користувача до відповідного реєстру здійснюється на строк, указаний у рішенні Міністерства юстиції України, його територіального органу.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зі змісту оскаржуваного наказу від 25.10.2018 року №3348/5 вбачається, що доступ заблоковано на два місяці, з огляду на що, суд вважає спосіб захисту позивача шляхом забезпечення позову в обраний нею спосіб неефективним.

Крім того, на думку суду, застосування заходів забезпечення позову призведе до вирішення спору по суті, тобто заявник отримає доступ до реєстру та матиме змогу вчиняти реєстраційні дії. В такому випадку, необхідність застосування заходів забезпечення позову повинна бути переконливо обґрунтована, зокрема, щодо очевидної протиправності рішення та завдання шкоди.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, наведені заявником обставини, на думку суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали, долучені до заяви, не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

З огляду на відсутність обґрунтованості очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне відмовити Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Маруліна