Справа № 460/2081/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
03 вересня 2019 року м. Рівне №460/2081/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискін С.А., розглянувши клопотання позивача з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
до Військово-лікарської медичної призовної комісії Вараського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області
провизнання протиправним та скасування рішення,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військово-лікарської медичної призовної комісії Вараського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвалою суду від 02.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 25.09.2019 о 11:15 год.
02.09.2019 позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Мотивуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначив, що ним подано позовну заяву до суду про визнання протиправним та скасування рішення Військово-лікарської медичної призовної комісії Вараського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області щодо визнання його придатним до військової служби та подальший призов на строкову військову службу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що військово-лікарською комісією при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано наявність у нього хронічного захворювання, яке дає підстави для визнання його непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Разом з тим, позивач вказував, що відповідач не бажає визнати його непридатність до військової служби, внаслідок чого він знову отримав від військового комісара Вараського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області повістки про виклик до військомату. На переконання позивача, вказані обставини вказують на те, що військовий комісар намагається заново розпочати процедуру його призову на військову службу. Тому, просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та військовому комісару вчиняти будь-які дії, спрямовані на організацію та проведення процедури призову ОСОБА_1 на військову службу. Зазначав, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист моїх прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку із чим просив суд заяву задовольнити у повному обсязі.
При вирішенні заяви про забезпечення позову, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у квітні-травні 2019 року проходив медичний огляд, як призовник на строкову військову службу, в Військово-лікарській медичній призовній комісії Вараського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області, за результатами проходження медичного огляду якою було прийнято рішення про те, що ОСОБА_1 придатний до військової служби.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Військово-лікарської медичної призовної комісії Вараського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області, позивач оскаржив його до суду.
Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.
Так, відповідно до ч. 1ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст.150 КАС України).
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст.150 КАС України).
Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Приписами ч. 2 ст. 151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017) "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.
Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.
Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Обґрунтування позивача викладене у заяві про забезпечення позову ґрунтується лише на його припущенні, що без забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача, оскільки військовий комісар намагається заново розпочати процедуру його призову на військову службу.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XIІ (далі Закон №2232).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 2 ст.1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 статті 1 Закону №2232 передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону №2232).
З поданої заяви та додатків до неї не вбачається очевидної протиправності спірного рішення про визнання позивача придатним до військової служби, а тому заборона вчинення будь-яких дій, що спрямовані на організацію та проведення процедури призову ОСОБА_1 призведе до безпідставного звільнення ОСОБА_1 від виконання його конституційного військового обов`язку і є фактичним вирішенням спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Правомірність оскаржуваного рішення, може бути встановлена судом лише під час розгляду справи по суті. Тому і висновок суду про відповідність або невідповідність оскаржуваного рішення нормам законодавства, про які зазначає позивач, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.
Звернення до суду з відповідним адміністративним позовом, предметом якого є визнання рішення протиправним, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
Більше того, суд зазначає, що осінній призов для проходження військової служби ще не розпочався, а отримані позивачем повістки військового комісара Вараського МТЦК та СП жодним чином не порушують будь-яких прав та свобод ОСОБА_1 , а лише містять пропозицію прибути до Вараського МТЦК з питань медичного огляду.
Згідно з ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.
Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу складено 03.09.2019

Суддя Борискін С.А.