Справа № 761/8816/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 761/8816/19

адміністративне провадження № К/9901/24555/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Яковенка М. М.,

суддів - Калашнікової О. В., Шишова О. О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі № 761/8816/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-го батальйону 1-ї роти Снігура Сергія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Положеннями пункту 2 частини 2 статті 333 КАС України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявником не усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Вимоги до позовної заяви встановлені статтею 160 КАС України.

Відповідно до пункту 11 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно із частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, як вбачається з матеріалів касаційної скарги та з інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом: зазначення власного письмового підтвердження про те, що заявником не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. У разі виправлення недоліків, нову позовну заяву, необхідно подати разом із її копіями відповідно до кількості учасників в справі, як то передбачено вимогами частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію зазначеної ухвали шляхом поштового повідомлення направлено судом першої інстанції на адресу позивача, вказану ним у позовній заяві, проте на адресу суду повернувся конверт у звязку з закінченням терміну її зберігання на поштовому відділенні.

Слід зазначити, що оскільки КАС України не регулює питання правових наслідків повернення поштового відправлення, що містило ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, то за аналогією можуть бути застосовані положення частини 11 статті 126 КАС, згідно якої у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Також, відповідно до частини 1 статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 126 КАС України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до змісту абзацу 4 частини 4 статті 124 КАС України у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

При цьому беруться до уваги положення частини 6 статті 7 КАС України, згідно із якими у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Таким чином, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року про залишення позовної заяви без руху вважається врученою позивачу.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку щодо повернення позовної заяви з підстав не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також Суд бажає за доцільне наголосити, що відповідно до статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262- IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон №3262-ІУ) усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 цього Закону).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 Закону № 3262-ІУ судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Слід зауважити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Компанія "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А." проти Іспанії1).

Таким чином, при належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості ознайомитись з текстом ухвали від 04 березня 2019 року про залишення позовної заяви без руху та усунути зазначені у ній недоліки, проте таким правом не скористався.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав і апеляційний суд, дійшовши висновку про повернення позовної заяви позивачеві, вірно застосував положення статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі № 761/8816/19.

Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді О. В. Калашнікова

О. О. Шишов