Справа № 280/1686/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 серпня 2019 року 15 год. 30 хв.Справа № 280/1686/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства Войніков і Ко (71101, Запорізька область, м.Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд.86; )

до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м.Запоріжжя, вул.Глісерна, буд.14; )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, пр.Перемоги, буд.14; );

Чорноморське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (73008, м. Херсон, вул. Бориславське шосе, 46)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства Войніков і Ко (надалі позивач, ПП Войніков і Ко) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (надалі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті, Чорноморське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки, в якому позивач просить суд скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084343 від 11.012.2019, винесену Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області про стягнення з Приватного підприємства Войніков і Ко адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що дії посадових осіб Чорноморського межрегіонального управління Укртрансбезпеки при здійсненні габаритно-вагового контролю автомобіля позивача та оформленні його результатів були неправомірними, акт №031335 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.11.2018 було складено безпідставно, а також розрахунок 1180/18 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 14.11.2018 №031335 та посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області при винесені постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084343 від 11.12.2018 є протиправними. Зокрема, зазначає, що позивач не погоджується з даними вказаними у розрахунку №1180/18 від 14.11.2018, відповідно до якого встановлено плату за проїзд у розмірі 150,00 евро, оскільки, розмір плати розрахований невірно та повинен становити 75,00 евро. Також, нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача. Слід також враховувати і властивості вантажу, який перевозив належний ПП «Войніков і Ко» автомобіль, а саме, соняшник, який є подільним вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Відтак, проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача на платформу ваг без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил. Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Також, позивач зазначає, що діючим законодавством не передбачено можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

06.06.2019 представником позивача подано уточнений адміністративний позов (вх. №23419), відповідно до якої уточнено обставини, що стали підставою для звернення з відповідними позовними вимогами та їх нормативне обґрунтування.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх.. №19347 від 14.05.2019), в якому зазначено, що відповідно до п.22.5 «Правил дорожнього руху України» за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Після проходження габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу згідно з довідкою про зважування від 14.11.2018 №034284 встановлено, що навантаження на одиночну вісь перевищує нормативно-встановлені параметри 22,900 т., замість встановленої 22 т. Зважаючи на зазначене співробітниками Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрасбезпеки на законних підставах було віднесено транспортний засіб позивача до великовагових. Вказане вище підтверджує правомірність та законність винесення постанови уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області та спростовує доводи позивача. У задоволенні позову просить відмовити.

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті, Чорноморське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки пояснення щодо предмету спору до суду не надано, заяв та клопотань не надходили, представники у судові засідання не з`являлися.

Ухвалою суду від 19.04.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/1686/19, призначено підготовче судове засідання на 14.05.2019.

Ухвалою суду від 14.05.2019 відкладено підготовче судове засідання на 18.06.2019.

Ухвалою суду від 18.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження на строк 30 днів, підготовче засідання відкладено на 17.07.2019.

Ухвалою суду від 17.07.2019 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті на 12.08.2019.

12.08.2019 представник позивача подав клопотання (вх. №33338) про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань до суду не надали.

За таких обставин та керуючись частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

14 листопада 2018 року посадовими особами Чорноморського межрегіонального управління Укртрансбезпеки в пункті габаритно-вагового контролю, що знаходиться на ділянці а/д М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (203 км.+500), згідно направлення на перевірку від 09.11.2018 №001118, було проведено зважування транспортного засобу марки «МАН», номерний знак НОМЕР_1 , перевізник ПП «Войніков і Ко»», водій ОСОБА_1 , за результатми чого виявлено превищення на зтроєну вісь нормативно-встановлені параметри 22.900 т., замість встановленої 22 т.

За результатами зважування були складені: Акт проведення перевірки додержанння вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №080318 від 14.11.2018, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №031335, Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.11.2018 №034284 та розрахунок №1180/18 до акту №031335 від 14.11.2018.

Згідно Акту №031335 від 14.11.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про результати габаритно-вагового контролю, ПП "Войніков і Ко" контролюючими особами виявлено допущення перевищення вагових параметрів на зтроєну вісь, визначених рохрахунком та довідкою, а саме, замість допустимих вагових навантажень на зтроєну вісь 22000 кг., (+-2% похибки) навантаження становило 22900 кг., тобто на 900 кг., більше дозволених нормативів.

За результатами рейдової перевірки посадовими особами Чорноморського межрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт від 14.11.2018 року щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: що відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагавих обмежень. Водій транспортного засобу ОСОБА_2 від підпису та отримання вище перелічених документів відмовився, про що посадовими особами Укртрансбезпеки здійснено відповідний запис.

13 грудня 2018 року ПП "Войніков і Ко" від Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, було отримано Запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства від 28.11.2018 за вих. №6699/26-18, відповідно до змісту якого ПП "Войніков і Ко", 11 грудня 2018 року запрошувалися на розгляд справи про порушення законодавства "Про автомобільний транспорт", що зафіксовано актом №080318 від 14.11.2018. Факт отримання вказаного запрошення 13.11.2018 підтверджується довідкою ПАТ "Укрпошта" від 18.12.2018, вих. №09/1-01-1927, що надана позивачем до матеріалів адміністративного позову.

11 січня 2019 року ПП "Войніков і Ко" від Управління Укртрансбезпеки було отримано лист від 12.12.2018 за вих. №6949/26-18, про надсилання Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084343 від 11.12.2018, відповідно до якої до ПП "Войніков і Ко" на підставі акту №080318 від 11.12.2018 про допущення порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено, стягнути з ПП "Войніков і Ко" адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, з метою досудового врегулювання спору в порядку п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" ПП "Войніков і Ко" 18 січня 2019 року на адресу Державної служби з безпеки на транспорті було направлено скаргу вих. №18/1-19/юр/1 на Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084343 від 11.12.2018, з вимогою про скасування вказаної постанови, та надання додаткових документів та інформації.

Відповідно до пояснень позивача, що не спростовано відповідачем, станом на 18.03.2019 ПП "Войніков і Ко" не було отримано відповіді на вказану скаргу.

Не погоджуючись з діями відповідача під час здійснення габаритно-вагового контролю, що мали наслідком прийняття оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спір по суті суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про дорожній рух", Законом України "Про автомобільні дороги", Законом України "Про автомобільний транспорт", Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567(далі по тексту - Порядок №1567).

У відповідності до пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 1, підпунктами 2, 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному міському електричному, залізничному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. (пункт 8 Положення).

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку № 1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно із пунктами 14, 16 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідачем надано Графік роботи пункту габаритно-вагового контролю у Херсонські області на листопад 2018 року, направлення на рейдову перевірку №001118 від 09.11.2018, Щотижневий графі проведення рейдових перевірок Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 12.11.2018 по 18.11.2018.

Перевіряючи доводи учасників справи щодо процедури здійснення габаритно-вагового контролю, суд враховує, що механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2, пунктом 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За змістом підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Так відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Пунктом 18 Порядку № 879 встановлено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Водночас, згідно з п. 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Судом береться до уваги, що постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" прийнята з метою збереження дорожнього покриття доріг.

Отже, плата за проїзд великовагового транспортного засобу в разі перевищення нормативу повинна стягуватися за пройдену по дорожньому покриттю відстань саме з метою збереження покриття, яке експлуатувалося таким транспортним засобом. Можливість оплати за лише пройдену частину маршруту по території України законодавцем визначена на випадок виконання приписів пункту 23 Порядку №879 якщо власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа провів габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами. Плата за проїзд є формою відповідальності особи, що застосовується як засіб державного примусу та контролю, передбачений зокрема, Законом України "Про автомобільний транспорт", постановою №30 та постановою №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування", покладаючи на правопорушників додаткові обтяження у вигляді впливу на їх фінансовий стан.

Відповідно до вимог пункту 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

При цьому згідно пунктів 31, 31-1 Порядку №879 для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Щодо твердження позивача про те, що з акту проведення перевірки та оскаржуваного розрахунку та довідки не видно, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг, чи була проведена повірка (метрологічна атестація) зважувального обладнання, та чи підлягало таке обладнання подальшому клеймуванню (пломбуванню) з видачею відповідного свідоцтва суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.8 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

На підтвердження правильності зважування вантажного автомобіля позивача 14.11.2018, відповідачем надано до суду Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №412/М від 17.04.2018 року (Посвідчена ДП "Херсонський облавтодор"), Лист ДП "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 07.11.2012 №1953-04/04 до Директора ДП "Херсонський облавтодор", відповідно до якого ваги автомобільні тензометричні повісного зважування мод. САВПВ-20 зав.№0001 пройшли метрологійчну атестацію 14.05.2010.

При цьому, згідно з п.12 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

За таких обставин, ваги, які використовувались відповідачем при зважуванні ТЗ позивача, не відповідають вимогам законодавства щодо обладнання, яке повинно застосовуватися для обладнання пересувного пункту габаритно-вагового контролю, та не можуть застосовуватись для зважування транспортних засобів у русі, оскільки їх метрологічна атестація для такого способу зважування не проведена, а надана копія свідоцтва свідчить також про те, що його видано органом, на який законодавством не покладено відповідний обов`язок.

При цьому суд звертає увагу, що в жодному з документів, складених посадовими особами Чорноморського межрегіонального управління Укртрансбезпеки, не містяться відомості про заводський номер ваг, які ними використовувалися.

При дослідженні наданих до матеріалів адміністративного позову документів, судом встановлено, що відповідачем при здійсненні зважування транспортного засобу позивача в русі, не було встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Відповідно до пп. 5-1 п. 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль - це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно із п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, фактична маса не повинна перевищувати 40т.

Так відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №412/М від 17 квітня 2018 року, діапазон вимірювання ваг, знаходиться в межах Мах 20000 кг (найбільша границя зважування ваг). Міп - 500 кг. (найменша границя зважування ваг). Вказані ваги, з пояснень відповідача, використовувалися посадовими особами Чорноморського межрегіонального управління Укртрансбезпеки, про що у довідці №034284 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, зазначено назву ваг "САВПВ-20, без уточнення заводського номеру,

При дослідженні документів адміністративної справи, суд зазначає, що зважування автомобіля позивача, загальна маса навантаженого транспортного засобу згідно з Акту №031335 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.11.2018 складала 38,6 тонни (із розрахунку: 6,550+9,150+22,900=38,6), здійснювалося вагами, які не можна застосовувати для зважування транспортних засобів вагою понад 20 тонн, оскільки діапазон зважування таких ваг знаходиться в межах від 0,2 до 20,0 тонн.

Отже, з наданої копії свідоцтва вбачається, що діапазон вимірювання зазначених у ньому ваг не дозволяє використовувати їх для зважування транспортного засобу позивача, щодо якого 14.11.2018 здійснювався габаритно-ваговий контроль.

Згідно акту №031335 від 14.11.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів вбачається, що позивачем допущено перевищення вагових параметрів на строєну вісь (осьові навантаження), а саме, замість допустимих 11,00/11,00 тонн навантаження становило 6,550/9,150/22900 тонни, тобто перевищуючи дозволені параметри.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що зважування транспортного засобу проводилося відповідачем шляхом поосного заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого вантажу у вигляді насіння соняшника. Оскільки сипучий вантаж постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час його руху, це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на останню і передостанню осі, зсув центру ваги при нахилі тягача при заїзді на платформу ваг, коли починається рівномірний рух насіння, що легко деформується під дією мінімальних сил.

Відповідно до п. 19 Порядок № 879, під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Вказаним положенням Порядку № 879 передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, як на дату проведення ГВК, так і на даний час відповідна методика Мінекономрозвитку не затверджена.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затвердженої заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестованої у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (далі - Методика).

Абзацем 2 п. 11 цієї Методики визначено, що вагові параметри транспортних засобів, що перевозять наливні вантажі (у автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах) визначаються виключно у статичному режимі.

Тобто, ця Методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018р.), у справі № 826/442/13-а (постанова від 16.01.2018р.), у справі № 821/597/17 (постанова від 12.06.2018р.) по застосуванню положень ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до товаро-траспортної накладної №1160 від 13.11.2018 року, автомобіль ПП "Войніков і Ко" (раніше була додана до матеріалів справи), автомобіль ПП "Войніков і Ко" перевозив насіння соняшнику, який відповідно до ДСТУ 7011:2009 "Соняшник. Технічні умови" є сипучим вантажем.

Також згідно з п.21. Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Відповідно до пп. 23 - 24 Порядку № 879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб: після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до п. 222 Порядку 879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із ст. 265-2 Кодексу про адміністративні правопорушення.

У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачені частиною першою, другою, третьою і четвертою ст. 121, статтями 121-1, 126, ч. 1, 2, 3 і 4 ст.130, статтями 132-1,206-1 цього кодексу працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення) ч. 1. ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З аналізу викладених положень Порядку №879 слідує, що транспортний засіб, у якого виявлено перевищення габаритно-вагових параметрів, затримується та може продовжувати рух тільки після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд.

Як вже зазначалося вище, відповідно до Акта №031335 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.11.2018 року, загальна маса транспортного засобу ПП "Войніков і Ко" становила 38,600 тонн, навантаження на строєну вісь становило 22,900 тонн, замість нормативно допустимих 22,000 тонн.

Таким чином, встановивши перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу ПП "Войніков і Ко", його подальший рух мав би бути заборонений, до внесення плати за його проїзд.

Також відповідно до п. 23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь який інший спосіб.

Згідно з п. 24 Порядку №879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритного контролю фактів перевищення габаритно- вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Матеріали справи не містять жодних доказів з приводу того, що встановивши перевищення нормативно допустимих вагових параметрів, водієві або власникові транспортного засобу пропонувалось привести габаритно-вагові параметри у відповідність з установленими нормативами

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.. 48 вказаного Закону, визначено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Відповідно до вказаної статті автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до абзацу 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Отже, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що визначення вагових параметрів транспортного засобу позивача було здійснено з порушенням вищевказаних положень Порядку №879, а тому, на думку суду, отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними.

Тобто, судом встановлено обставини, які свідчать про наявність порушень з боку відповідача при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача.

Щодо порядку проведення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суд зазначає.

Приписами пункту 25 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцем знаходження суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта госпадарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Приписами пунктів 26 та 27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Яке встановлено судом, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №084343 була винесена 11 грудня 2018 року, при цьому запрошення про розгляд справи отримано позивачем лише 13 грудня 2018 року, що підтверджується довідкою ПАТ "Укрпошта" від 18.12.2018 №09/1-01-1927, копією конверта з запрошенням на розгляд справи та сервісом відстеження поштових відправлень відповідно до якого відправлення №978 було отримано ПП "Войніков і Ко" ІЗ грудня 2018 року

З урахуванням вказаних вимог Порядку №1567 граничним терміном розгляду справи є 14 січня 2019 року, при цьому справу розглянуто 11 грудня 2018 року, тобто без надання можливості надати пояснення і (або) документи на підтвердження своєї позиції позивачем.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

В даному випадку, позивачем перевозився саме подільний вантаж, насіння соняшника можливо розподілити на частини будь-якої ваги та перевозити їх окремими транспортними засобами.

На підставі аналізу вищезазначених законодавчим норм, суд зазначає, що діючим законодавством не передбачено можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

У зв`язку з тим, що позивач здійснював перевезення насіння соняшника відповідно до товарно-транспортної накладної від 13.11.2018 №1160, тобто перевозив подільний сипучий вантаж та не мав можливості отримати дозвіл на рух транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки на перевезення таких вантажів дозвіл не видається.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що позивач не може нести відповідальність за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність у нього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, оскільки видачу таких дозволів для перевезення подільних вантажів не передбачено.

Отже, враховуючи викладене у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови №084343 від 11.012.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Войніков і Ко» підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір як за вимогу майнового характеру у розмірі 1921 грн.

Відповідно до п.16 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області області, проте територіальні органи створено без статусу юридичної особи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства Войніков і Ко (71101, Запорізька область, м.Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд.86; ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м.Запоріжжя, вул.Глісерна, буд.14; ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, пр.Перемоги, буд.14; ); Чорноморське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (73008, м. Херсон, вул.. Бориславське шосе, 46) про скасування постанови, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084343 від 11.12.2018, винесену Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області, про стягнення з Приватного підприємства «Войніков і Ко» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Войніков і Ко» судовий збір в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Державна служба України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12.08.2019.

Суддя М.С. Лазаренко