Справа № 234/11226/19
Суддя: Чернобай А. О.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/201/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання Ястребов А.О.,

справа № 234/11226/19

за участі позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 3 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Гончар В`ячеслава Олександровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

26.06.2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 3 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Гончар В`ячеслава Олександровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17.06.2019 року відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Позивач не порушував ПДР. Незважаючи на його ґрунтові заперечення щодо відсутності факту порушення ПДР, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Копія постанови була вручена позивачу. Жодних доказів будь - яких порушень надано не було.

Позивач просить визнати дії поліцейського роти № 3 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Гончар В`ячеслава Олександровича щодо складання постанови серії НК № 515717 від 17.06.2019 року незаконними та визнати постанову серії НК № 515717 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позовну заяву задовольнити.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав та надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час патрулювання 17.06.2019 року поліцейським роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Гончаром В.О. було виявлено порушення ПДР, а саме: водій транспортного засобу ВАЗ 111930, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-03 Київ Харків Довжанський 676 км, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. Після чого даний автомобіль був зупинений та встановлено, що водієм був ОСОБА_3 Відповідач належним чином представився, пояснив причину зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України " Про національну поліцію" та п. 2.4 а ПДР України. Позивачу були роз`яснені права та обов`язки, порядок та строки оскарження постанови та наслідки несплати штрафу.

Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем було підтверджено усним опитуванням свідка, транспортний засіб якого позивач обігнав (відеозапис додається).

Твердження позивача про те, що поліцейський повинен був скласти протокол не відповідають вимогам ст. ст. 222, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 254 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення, передбачені КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправнними.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено прийняття рішення судом щодо визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними.

За таких обставин, просить відмовити у позові та постанову залишити без змін.

Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши надані документи та докази, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Правовідносини по позову регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху в Україні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

На підставі викладено, суд вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серіїНК № 515717 від 17.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідач діяв в межах і в порядку, визначеному законом.

Твердження позивача про те, що поліцейський повинен був скласти протокол не відповідають вимогам ст. ст. 222, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 254 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови НК № 515717 від 17.06.2019 року до ОСОБА_3 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що водій транспортного засобу ВАЗ 111930, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-03 Київ Харків Довжанський 676 км, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 та 8.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні були відтворені та дослідженні матеріали відеофіксаціїз нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого не вбачається,що матеріали відеофіксації з нагрудного відеореєстратора поліцейського містять докази скоєння позивачем правопорушення, а саме: що позивач порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 та 8.4 ПДР України.

Посилення відповідача стосовно того, що порушення позивачем ПДР України підтверджується усним опитуванням свідка, транспортний засіб якого позивач обігнав, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в матеріалах відеофіксацї взагалі не містяться докази, що позивач порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 та 8.4 ПДР України.

З матеріалів відеофіксації з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що у свідка поліцейський запитував з якою швидкістю той рухався, коли його автомобіль був обігнаний іншим автомобілем. Разом з цим, з матеріалів відеофіксаціїї взагалі не можливо встановити де відбувалися ці події та про який автомобіль йдеться розмова на відефіксації, тому суд не бере до уваги твердження відповідача в цій частині, оскільки вони не підтвердженні належними доказами та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Разом з цим, відповідачем будь-яких доказів, що підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Проте, всупереч вищезгаданим нормам, відповідач не представив суду жодних доказів в підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови та такі в матеріалах справи відсутні. Відтак, доводи позивача не спростовано.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та той факт, що відповідачем не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_3 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині скасування постанови та закриття провадження по справі підлягають задоволенню.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241 246, 286 КАС України, ст.7, 22, 293 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до поліцейського роти № 3 Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Гончар В`ячеслава Олександровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 515717 від 17.06.2019 року, винесену поліцейським роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП Гончаром В`ячеславом Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя:

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя: