Справа № 9901/473/19
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 вересня 2019 року

м. Київ

справа №9901/473/19

адміністративне провадження №П/9901/473/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Саприкіної І. В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із позовною заявою до Президента України, у якій просив:

- в разі необхідності - поновити строк на оскарження з підстав розуміння статей 8, 55, 129 Конституції України та статті 6 Європейської конвенції;

- зобов`язати Президента України утриматись від бездіяльності щодо виконання ним договірних відносин між ним та Президентом України в розумінні статті 104 Конституції України, статей 8, 3, 19, 21-24, 27, 28, 31, 68 Конституції України (як гарантом Конституції України (зокрема конституційного права позивача) та законів України), в розумінні пункту 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України;

- зобов`язати Президента України гарантувати ОСОБА_1 його конституційне право у виборчому процесі;

- зобов`язати Президента України виконати невчинену дію особисто (обов`язок гаранта не делегується) розглянути матеріали Вищої ради правосуддя щодо внесення Президентові України подання про призначення п`яти суддів від 20 серпня 2019 року, зокрема до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, де працювала суддя Гашук Катерина Володимирівна;

- зобов`язати Президента України виконати невчинену дію особисто (обов`язок гаранта не делегується) розглянути питання щодо направлення на додаткову ретельну перевірку матеріалів колишньої судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя для належної оцінки ознак порушення присяги судді при розгляді справ;

- зобов`язати Президента України за наслідками розгляду питання щодо направлення на додаткову ретельну перевірку матеріалів колишньої судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя для належної оцінки ознак порушення присяги судді при розгляді справ надати позивачу мотивовану Законом відповідь у відповідності до розуміння статті 40 Конституції України, а не посадовців апарату Президента України, (обов`язок гаранта не делегується) за особистим підписом Президента України.

Перевіривши матеріали позовної заяви на предмет її відповідності нормам статей 160, 161, 266 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (…).

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Стосовно "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004, це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

В недодержання статті 160 КАС України позивачем не викладено обставин, за яких, на його думку, порушено його права, свободи чи інтереси саме Президентом України. Також відсутні будь-які доводи стосовно допущення конкретним суб`єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення ним владних управлінських функцій щодо позивача, не зазначено, у чому полягає порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 відповідним суб`єктом.

При складанні нової позовної заяви позивач повинен врахувати, що особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Президента України встановлено статтею 266 КАС України, відповідно пункту 2 частини 4 якої Верховний Суд за наслідками розгляду таких адміністративних справ може визнати дії чи бездіяльність Президента України протиправними й зобов`язати його вчинити певні дії.

Виходячи з наведеного, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом відновлення права особи, порушеного діями чи бездіяльністю таких осіб, які вона просить визнати протиправними.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Статтею 102 Конституції України визначено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені, є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Повноваження Президента України визначені в статті 106 Конституції України, тому законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов`язків на Президента України. На цю обставину неодноразово вказував Конституційний Суд України у своїх Рішеннях (від 10 квітня 2003 року № 7-рп/2003, від 7 квітня 2004 року № 9-рп/2004, від 16 травня 2007 року № 1-рп/2007).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви ОСОБА_3 додав клопотання щодо звільнення його від сплати судового збору, яке мотивоване його скрутним матеріальним становищем. При цьому, частиною другою статті 132 КАС України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У частині 2 статті 8 Закону № 3674-VI вказано, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, позивачу необхідно надати належним чином завірені документи (відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України та, у разі призначення соціальних виплат позивачу, довідку з Пенсійного фонду України), які підтверджують його неспроможність сплатити судовий збір за звернення із позовною заявою до суду.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року.

Відповідно до статті 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становить 1921 грн.

Зі змісту позовної заяви убачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому заявив п`ять позовних вимог немайнового характеру.

Таким чином, розмір судового збору при зверненні до суду із позовом, у якому заявлені п`ять немайнових позовних вимог, становить (768,40*5) 3 842, 00 грн.

Відповідно до положень ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 842, 00 грн за такими реквізитами: розрахунковий рахунок 6007, отримувач коштів: УК у Печерському районі/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, код банку отримувача (МФО): 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходу бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207, призначення платежу: « 101; судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), номер справи (чи номер касаційного провадження), Касаційний адміністративний суд», або надати документи, що підтверджують неспроможність його сплати.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 132, 160, 161, 266 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Президента України залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання документа про сплату судового збору або зазначення підстав звільнення від його сплати та усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Саприкіна