Справа № 360/2190/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року справа №360/2190/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.,

суддів Блохіна А.А.,

Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко А.С.

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Ханіна М.О. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року в справі № 360/2190/19 (головуючий І інстанції Секірська А.Г., повний текст судового рішення складено та підписано 21 червня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області із позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-684-54 від 12 листопада 2018 року на суму 15819,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 квітня 2019 року Біловодський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надіслав на адресу керівника місцевої державної лікарні ветеринарної медицини м.Рубіжне для виконання та до відома постанову від 19.04.2019 року, винесену підчас примусового виконання Вимоги № Ф-684-54 від 12.11.2018 року, яку видало ГУ ДФС. Вказана постанова винесена про стягнення недоїмки з єдиного соціального внеску на загальну суму 15819,54 грн з боржника, ОСОБА_1 , яка працює та отримує дохід в міській державній лікарні ветеринарної медицини м. Рубіжне Луганської області. Резолютивна частина постанови містить вимогу звернути стягнення на доходи у міській державній лікарні ветеринарної медицини м. Рубіжне Луганської області та здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача - ГУ ДФС у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 17505,29 грн. Вимога № Ф-684-54 на адресу реєстрації і фактичного проживання позивача не надходила.

На думку позивача, протиправність вимоги полягає в наступному.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що з 12.11.2003 року по теперішній час працює на посаді лікаря місцевої державної лікарні ветеринарної медицини, і не здійснювала в цей період будь-якої діяльності як фізична особа-підприємець. Перелік платників єдиного внеску наведений у статті 4 Закону № 2464-VІ, до них належать роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

На виконання вимог Закону № 2464-VІ роботодавець, а саме міська державна лікарня ветеринарної медицини в м. Рубіжне, з якою позивач перебуває у трудових відносинах та від якої отримує дохід у вигляді заробітної плати, здійснює нарахування та сплату єдиного соціального внеску в розмірі 22% від суми нарахованої заробітної плати.

Усього за спірний період з 01.01.2017 року по 30.04.2019 року нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок в сумі 40458,32 грн, що перевищує розмір мінімального страхового внеску на місяць, що підтверджується довідкою вказаної установи від 23.05.2019 року № 86 (а.с. 4-8).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано спірну податкову вимогу.

Не погоджуючись з рішенням суду, податковий орган подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з 03.10.1995 року по 26.04.2019 року ОСОБА_1 була зареєстрована Біловодською районною державною адміністрацією Луганської області як фізична особа-підприємець. Згідно з обліковими даними інформаційної системи «Податковий блок» в інтегрованій картці з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31.10.2018 року за позивачем обраховувалась заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску на загальну суму 15819,54 грн. У зв`язку із цим податковим органом сформовано вимогу № Ф-684-54 від 12.11.2018 року, яку скеровано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника ОСОБА_1 04.12.2018 року. Вимога про сплату боргу (недоїмки) повернута до податкового органу з причин «закінчення встановленого строку зберігання» 05.01.2018 року.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався в оскаржуваному рішенні на положення п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на вказаній нормі, а для її реалізації платнику податків необхідно подати по податкового органу заяву про звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Така заява від позивача не надходила.

Враховуючи викладене, апелянт наголошує на відсутності підстав для задоволення позовних вимог (а.с. 59-61).

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просила розгляд справи проводити за її відсутністю.

Позивач, до апеляційного суду не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 з 03.10.1995 року по 26.04.2019 року була зареєстрована Біловодською районною державною адміністрацією Луганської області як фізична особа-підприємець за № 0001697, перебувала на податковому обліку Біловодській державній податковій інспекції (Біловодський район) Станично-Луганського управління Головного управління ДФС у Луганській області, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 36-37), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.06.2019 року за № (а.с. 47-48).

Згідно з відомостяим інтегрованої картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31.10.2018 року за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 15819,54 грн, яка виникла впродовж 2017 року та у І-ІІІ квартали 2018 року (а.с. 32-34).

ГУ ДФС 12.11.2018 року сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-684-54, в якій зазначено, що сума боргу складає 15819,54 грн, у тому числі, недоїмка 15819,54 грн (а.с. 12, 35).

Вказана вимога була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1 , Луганська обл. АДРЕСА_2 , однак поштове відправлення було повернуто на адресу податкового органу із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання» (зв. бік а.с. 35).

Позивач 03.05.2019 звернувся на урядову гарячу лінію зі зверненням № СИ-9305542/2140 щодо правомірності нарахування суми єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн, у відповідь на яке отримав лист ГУ ДФС від 16.05.2019 року № СИ/25/112-32-54-06 із зазначенням, що позивачу необхідно сплатити єдиний внесок за 2017 рік у сумі 8448,00 грн, за 2018 рік 9828,72 грн, за І квартал 2019 року 2754,18 грн та за квітень 2019 року 918,06 грн, станом на 15.05.2019 рокузагальна сума заборгованості зі сплати ЄСВ складає 21948,96 грн (а.с. 16-17).

Вважаючи протиправними дії щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

За приписами абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 року № 765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів. За приписами п. 4 розділу ІІІ цього Порядку нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов`язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 19.10.2018 року ОСОБА_1 мала борг зі сплати єдиного внеску в сумі 15819,54 грн.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455 затверджено Інструкцію «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Згідно з ч. 1 п. 6.3 цієї Інструкції органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки, у тому числі у випадку якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Частиною 4 п. 6.3 вказаної Інструкції передбачено, що вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, яка перевищує 10 гривень.

Таким чином, відповідач сформував спірну вимогу на виконання вказаних приписів Закону № 2464-VI та Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Разом з тим, Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі Закон № 1669-VII), згідно зі ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

На виконання Закону № 1669-VII були прийняті розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року від 02.12.2015 року № 1275-р, якими затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. У ці переліки включено, зокрема, с. Третяківка Біловодського району Луганської області, на території якого позивач перебував на податковому обліку.

Частиною 4 статті 11 Закону № 1669-VII було внесено зміни до Закону № 2464-VI, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.»

Цей пункт у подальшому було перейменовано на 9-4.

У свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім`ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів;

6) пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі;

7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи;

8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;

9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;

10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей;

11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску;

12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу відповідача на той факт, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону.

З огляду на дію пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ позивач звільняється від виконання зобов`язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО.

Як вбачається з матеріалів справи спірна вимога сформована 12 листопада 2018 року відповідно до статті 25 Закону № 2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу другого частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відсутність (відстрочення в силу закону) обов`язку сплати внесків у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання, а саме, станом на 12 листопада 2018 року.

Таким чином, факти формування спірної вимоги про сплату недоїмки та застосування наслідків такої не сплати є протиправними на момент її формування.

Що стосується відсутності заяви позивача про звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, суд зазначає, що ця обставина не впливає на правомірність дій податкового органу через ненастання граничного строку її подання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок, що сформовано ГУ ДФС у Луганській області вимога про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) від 12.11.2019 року № Ф-684-54 не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року в справі №360/2190/19 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року в справі №360/2190/19 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 28 серпня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 29 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 серпня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. Г. Гаврищук

Судді А. А. Блохін

Л. В. Ястребова