Справа № 260/746/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2019 року м. Ужгород№ 260/746/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Міськова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29 серпня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 03 вересня 2019 року.

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, якою просить: 1) Визнати неправомірними дії Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Закарпатської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно виписки з протоколу № 147 від 28 листопада 2018 року "Про відмову в призначенні пенсії"; 2) Зобов`язати Виноградівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, нараховувати її з 19 листопада 2018 року, тобто з дня звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у листопаді 2018 року звернувся до Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, відповідач відмовив у призначенні йому пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. Відповідач до страхового стажу не врахував стаж роботи позивача в кооперативі "Ватра" в період з 16 лютого 1989 року по 13 квітня 1993 року у зв`язку з розбіжностями між прийняттям на роботу та наказом на прийняття на роботу; період роботи в ТзОВ "Дипломат" з 14 квітня 1993 року по 30 березня 1998 року, у зв`язку з розбіжностями між прийняттям на роботу та наказом на прийняття на роботу та період роботи в Королівській селищній раді з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, оскільки в трудовій книжці запис про прийняття на роботу зроблено згідно протоколів окружної виборчої комісії, а не рішення сесії. Позивач зазначає, що відповідач, як орган який призначає пенсію, має право самостійно звертатися до органів державної влади та підприємств з метою перевірки даних про стаж, однак не вчинив таких дій. У зв`язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити.

15 липня 2019 року до суду надійшло клопотання позивача про зменшення позовних вимог, відповідно до якого він зменшив позовні вимоги в частині щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком та просив не розглядати дану вимогу.

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року замінено первісного відповідача - Виноградівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області).

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії та додав документи на підтвердження стажу. Спеціалістами управління пенсійного фонду надано позивачу розписку-повідомлення про недостатність поданих документів для призначення пенсії. На підставі поданих документів відповідачем здійснено розрахунок стажу ОСОБА_2 , який складає 13 років 07 місяців 03 дні. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідачем прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії. При розрахунку стажу не було зараховано наступні періоди роботи: з 16 лютого 1989 року по 13 квітня 1993 року; з 14 квітня 1993 року по 30 березня 1998 року; з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, у зв`язку з розбіжностями записів у трудовій книжці. Позивач не надав документів, які могли б підтвердити вищезазначені періоди роботи. Також відповідач зазначає, що навіть у разі, якби були підстави для зарахування стажу спірних періодів, для позивача і так буде недостатньо стажу для призначення пенсії за віком. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 19 листопада 2018 року позивач звернувся до Виноградівського ОУПФ України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви про призначення пенсії було подано: трудову книжку НОМЕР_2, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, документ про місце проживання, військовий квиток, архівну довідку № М-1129 від 06 листопада 2018 року; архівну довідку № М-01-27/807 від 18 вересня 2018 року, архівну довідку від 15 листопада 2018 року № 85, архівну довідку від 18 вересня 2018 року № М-01-27-808, довідку від 25 вересня 2018 року № 1942.

Відповідачем надано розписку-повідомлення із зазначенням переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме: довідки про стаж і реорганізацію підприємства за період з 16 лютого 1989 року по 13 квітня 1993 року та з 14 квітня 1993 року по 30 березня 1998 року.

Відповідно до виписки з протоколу комісії Виноградівського ОУПФ № 147 від 28 листопада 2018 року "Про відмову в призначенні пенсії" позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

З вказаного протоколу вбачається, що стаж роботи обчислений по матеріалам справи становить 13 років 07 місяців 03 дні. В розрахунок стажу не зараховано періоди роботи в Кооперативі "Ватра" з 16 лютого 1989 року по 13 квітня 1993 року - у зв`язку з розбіжностями між прийняттям на роботу та наказом про прийняття на роботу: в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Дипломат" з 14 квітня 1993 року по 30 березня 1998 року у зв`язку з розбіжностями між прийняттям на роботу та наказом про прийняття на роботу; та Королівській селищній раді з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці запис про прийняття на роботі зроблено згідно протоколів окружної виборчої комісії, а не рішення сесії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ вказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

У відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

За пунктом 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі, коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу, за бажанням особи, може здійснюватися органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків (п.2 цього Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 міститься запис № 16 від 16 лютого 1989 року про обрання позивача головою кооперативу "Ватра" та зазначено, що запис внесено на підставі наказу № 1 від 28 листопада 1989 року.

Відтак, вказаний запис містить розбіжність в даті прийняття на роботу (16 лютого 1989 року) та даті наказу на підставі, якого позивача призначено на посаду (28 листопада 1989 року).

Крім того, відповідно до запису в трудовій книжці № 18 позивача 14 квітня 1993 року прийнято заступником директора по комерційній частині ТзОВ "Дипломат". Вказаний запис здійснений на підставі наказу № 1 від 26 січня 1993 року.

Таким чином, вказаний запис також містить розбіжність в даті прийняття на роботу та даті наказу про прийняття на роботу.

Також судом встановлено, що відповідно до запису в трудовій книжці № 22 позивач 30 березня 1998 року обраний Королівським селищним головою на підставі протоколу окружного виборчої комісії від 30 березня 1998 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції чинній на момент внесення запису № 22 30 березня 1998 року) повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання і закінчуються в момент вступу на цю посаду іншої обраної відповідно до закону особи, крім випадків дострокового припинення його повноважень.

В той же час, суд зазначає, що у трудовій книжці сільського, селищного, міського голови у розділі "Відомості про роботу" робиться запис про обрання на відповідну посаду із зазначенням дати обрання, підстави для внесення запису (номер і дата протоколу територіальної виборчої комісії та сесії ради, де його було оголошено), порядкового номера запису.

Однак, як вбачається трудової книжки позивача, запис № 22 від 30 березня 1998 року про обрання позивача селищним головою внесено без посилання на рішення сесії селищної ради.

Суд зазначає, що на момент внесення записів до трудової книжки № 16 та № 18 діяла Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція № 162).

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 162 з кожним записом, що заноситься до трудової книжки (вкладиша) про призначення на роботу, переведення на іншу постійну роботу і звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма Т-2, затверджена ЦСУ СССР), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки вкладиша.

Згідно з п. 2.5 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах в установах і організаціях, яка затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року .

З вищевикладеного вбачається що позивач повинен був ознайомитися із відомостями, які заносяться до його трудової книжки, і в разі їх неточності, невідповідності, тощо - виправити у встановлений законодавством спосіб, чого ним зроблено не було.

Як вже зазначалося судом, згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи неточні записи у трудовій книжці позивача щодо періодів роботи з 16 лютого 1989 року по 13 квітня 1993 року; з 14 квітня 1993 року по 30 березня 1998 року та з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, суд приходить висновку, що для зарахування до страхового стажу, вищевказаних періодів необхідні первинні додаткові документи, які б достовірно підтвердили факт роботи на зазначених підприємствах та Королівській селищній раді.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Судом встановлено та підтверджується розпискою-повідомленням, що позивача при зверненні із заявою про призначення пенсії повідомлено про недостатність документів для призначення пенсії та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження стажу.

Однак, позивач ні під час звернення із заявою про призначення пенсії, ні на вимогу пенсійного фонду документи на підтвердження факту роботи у вказані періоди не надав. Такі документи не були надані позивачем при зверненні до суду, позивач не вказує на їх наявність та не надає доказів на підтвердження звернення до відповідних органів та установ для їх отримання.

Крім того, як вже зазначалося судом, відповідно до п. 2 Порядку № 637 у разі, коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу, за бажанням особи, може здійснюватися органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків. Однак, позивач такою можливістю також не скористався.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача періодів роботи з 16 лютого 1989 року по 13 квітня 1993 року; з 14 квітня 1993 року по 30 березня 1998 року та з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року.

Щодо посилань позивача на те, що відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, суд зазначає, що вказана норма передбачає право, а не обов`язок органу, що призначає пенсію на здійснення таких дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено наявність підстав для відмови у зарахуванні до стажу позивача період роботи з з 16 лютого 1989 року по 13 квітня 1993 року; з 14 квітня 1993 року по 30 березня 1998 року та з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, у зв`язку із неточностями у записах в трудовій книжці та не підтвердження факту роботи позивача у вказані періоду, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій- відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька