Справа № 260/317/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Маєцька Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6248/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Запотічного І.І., Затолочного В.С.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

представника апелянта: Дацківа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі № 260/317/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ :

11.03.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 04.02.2019р. № 2219-50 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі - 9828,72 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.05.2019р. позов задоволено. Суд визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 04.02.2019р. № 2219-50 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі - 9828,72 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивач зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок оскільки є адвокатом та займається індивідуальною адвокатською діяльністю. Тобто, є платником єдиного внеску згідно п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Апелянт просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.05.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник апелянта Дацків В.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

В п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі і ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

24.12.2004р. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 21/421, яке видане Закарпатською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією.

Із витягу з Єдиного реєстру адвокатів України видно, що позивач з 24.12.2004р. зареєстрований Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Закарпатської області як адвокат, з організаційно правовою формою - фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. З 21.02.2006р. перебуває на обліку в ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області, як платник податків за основним місцем обліку.

Відповідно до розпорядження Баранинського сільського голови Ужгородського району Закарпатської області «Про призначення на посаду державного реєстратора» від 12.07.2016 р. № 24-к з 13.07.2016р. по теперішній час ОСОБА_1 працює на посаді державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка є несумісною із проводженням адвокатською діяльністю.

02.09.2014р. позивач подав до Ради адвокатів Закарпатської області заяву про зупинення адвокатської діяльності у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Із реєстру Національної асоціації адвокатів України видно, що право на зайняття адвокатською діяльністю зупинена з 02.09.2014 р. ОСОБА_1 згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

04.02.2019 р. Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області винесено вимогу № Ф-2219-50 про сплату боргу ( недоїмки) у розмірі - 9828,72 грн.

Податковий орган дійшов висновку, що позивач в період 2014-2018 років, будучи адвокатом, повинен був сплачувати Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Із змісту п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видно, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.

При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (пункт 1 частини 3 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

ч.6 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Таким чином, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з 02.09.2014 р. позивач не здійснював адвокатської діяльності та не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у нього як самозайнятій особі в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Поряд з цим, як видно з довідки від 05.03.2019р. єдиний внесок за ОСОБА_1 в період зупинення його адвокатської діяльності сплачено роботодавцем Баранинською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень діяв не в межах повноважень та не у спосіб що визначені Конституцією та законами України. Оскільки позивач з 02.09.2014р. не здійснював адвокатської діяльності та не отримував доходу від такої діяльності, а тому відсутні підстави для сплати єдиного внеску як самозайнятої особи.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією яка викладена в постанові Верховного суду від 05.11.2018р. у справі № 820/1538/17.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі № 260/317/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя І.І. Запотічний

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 02.09.2019р.