Справа № 420/4131/19
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4131/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Сидорівського С.А.,

представника позивача: Єгорова ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Козеровської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Акціонерного товариства Одесагаз до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.03.2019р.,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Одесагаз до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.03.2019р.

Ухвалою від 11.07.2019р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху, а також надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (у разі відсутності реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб), надати докази відсутності реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб)).

На виконання ухвали 17.07.2019р. (вх. № 25649/19) позивач надав до суду уточнений адміністративний позов, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 17.07.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.07.2019р.

26.07.2019 року за вх.№27032/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 29.07.2019 року усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 27.08.2019 року у зв`язку із неявкою позивача у судове засідання.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.03.2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 1006,41 грн. Прийнято її за результатами проведення камеральної перевірки своєчасності сплати грошового зобов`язання з плати за землю, якою встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з плати за землю у періоди з березня по серпень 2016 року. Позивач категорично не погоджується із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, а в обґрунтування правової позиції зазначає, що відповідачем під час проведення камеральної перевірки не встановлено всіх фактичних обставин, що призвело до хибних висновків щодо наявності в діях позивача порушення податкового законодавства. Так, на думку позивача, суми грошового зобов`язання, що сплачувались товариством з плати на землю у 2016 році, фактично зараховувались в рахунок погашення боргу за травень 2014 року. Однак, за результатом численних судових розглядів було встановлено факт відсутності податкового боргу за травень 2014 року, що має наслідком безпідставність перерахування сум грошового зобов`язання, що сплачувались товариством з плати на землю у 2016 році, в рахунок погашення неіснуючого боргу. Таким чином, плата за землю позивачем здійснювалась вчасно та у встановленому чинним законодавством порядку.

За таких обставин, позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

26.07.2019 року за вх. №27032/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Згідно зазначеної заяви по суті відповідач не погоджується із доводами позовної заяви та заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування цього представник відповідача вказує, що факт несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання був встановлений за результатами опрацювання відомостей з інтегрованої картки платника податків, де чітко встановлено пропуск граничних термінів сплати грошового зобов`язання.

У судове засідання 27.08.2019 року сторони заявились. Представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Акціонерного товариства Одесагаз до Головного управління ДФС в Одеській області Одеському окружному адміністративному суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем Акціонерним товариством «Одесагаз» для сплати податку до Котовської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області було надано до АТ «Єврогазбанк» платіжне доручення №13263 від 18.06.2014 року на суму 7121,79 грн. спрямоване на сплату орендної плати з юридичних осіб за травень 2014 року (а.с. 14).

Листом №108 від 26.06.2014 року позивачем було повідомлено орган доходів та зборів про факт не зарахування коштів до бюджету з посиланнями на норми ст.129 Податкового кодексу України та тим, що позивач не має нести відповідальність за бездіяльність банку щодо непереведення відповідних коштів до бюджету (а.с. 15).

Разом з тим, непереведена сума 7121,79 грн. була визначена у якості боргу позивача.

У 2014 році Котовською ОДПІ ГУ Міцдоходів в Одеській області було подано позов до ПАТ «Одесагаз» про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку із несплатою самостійно визначеного зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб у розмірі 7283,75 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду №815/5205/14 від 14.10.2014 року у позові було відмовлено у зв`язку із сплатою податкового зобов`язання у розмірі 7121,79 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 22.01.2015 року (а.с. 32-34).

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одеським окружним адміністративним судом при розгляді справи №815/5205/14 було встановлено наступні обставини: «Судом встановлено, що відповідач 18.06.2014 року подав до АТ «Єврогазбанк» платіжне доручення Ш3263 від 18.06.2014року на суму 7121,79грн. з призначенням платежу - орендна плата за травень 2014 року, яке прийняте банком до виконання 18.06.2014 року (а.с.63). Проте АТ „Єврогазбанк згідно платіжного доручення ПАТ „Одесагаз" №13263 від 18.06.2014 року кошти у сумі 7121,79грн. не перерахував до державного бюджету, що спричинило виникнення заборгованості у відповідача по сплаті орендної плати за землю за травень 2014 року. ПАТ „Одесагаз" листом №108 від 26.06.2014 року повідомив ОДПІ про отримання АТ „ Єврогазбанк" платіжного доручення №13263 від 18.06.2014 року на сплату орендної плати за землю за травень 2014 року в сумі 7 121,79 грн. і про те, що з вини банку зарахування вказаної суми до бюджету не було проведено».

Крім цього, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2016 року у справі №815/1248/16 було скасовано податкові вимоги: № Ю-1391-25 від 04.02.2016 року про сплату недоїмки у розмірі 113 055,95 грн. зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені, № Ю-1391-25-У від 04.02.2016 року про сплату недоїмки у розмірі 12 605,94 грн. зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені, № Ю-65-23 від 02.02.2016 року у розмірі 9 892,82 грн. про сплату боргу з орендної плати з юридичних осіб, прийняті Котовською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (а.с. 35-42).

У зазначеному рішенні суду, яка набрало законної сили 18.07.2016 року, вказано, що «порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред`явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, крім випадку, передбаченого п.п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу України, яким встановлено, що не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування; якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов`язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення. Тобто відлік термінів зарахування податків, зборів (обов`язкових платежів) після відновлення платоспроможності банку розпочинається саме для банку, а не для платника податків.

Отже, направлення позивачем до обслуговуючого банку належним чином оформлених платіжних доручень на оплату обов`язкових платежів та зборів (при наявності необхідної кількості коштів на рахунку) є належними, необхідними та достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов`язання.

ПАТ Одесагаз було подано до обслуговуючого банку належним чином оформлені платіжне доручення по сплаті суми орендної плати за землю за травень 2014 року № 13263 від 18.06.2014 року.

Таким чином, виходячи з наведених норм Податкового кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області були відсутні підстави для прийняття та направлення ПАТ «Одесагаз» податкових повідомлень-рішень № від 15.01.2016 року, № від 15.01.2016 року, № від 26.01.2016 року, № від 26.01.2016 року; податкових вимог № Ю-1391-25 від 04.02.2016 року, № Ю-1391-25-У від 04.02.2016 року, № Ю-65-23 від 02.02.2016 року, які як рішення суб`єкта владних повноважень, тягнуть за собою встановлені законом правові наслідки для платника податків».

Суд акцентує увагу на тому, що національними судами у рішеннях, які набрали законної сили, надано правову оцінку щодо правомірності формування боргу за платежем від 18.06.2014 року.

Більше того, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 року у справі №815/2113/17 зобов`язано Котовську ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області внести до зворотного боку картки особового рахунку Котовського УЕГГ ПАТ Одесагаз відомості про сплату позивачем: прибуткового податку із заробітної плати робітників за травень 2014 року, згідно з платіжним дорученням №260 від 06.06.2014 року на суму 33478,65 грн.; прибуткового податку із заробітної плати робітників за травень 2014 року, згідно з платіжним дорученням №261 від 06.06.2014 року на суму 4134,89 грн.; орендної плати за землю за травень 2014 року, згідно з платіжним дорученням №13263 від 18.06.2014 року на суму 7121,79 грн.; орендної плати за землю за травень 2014 року, згідно з платіжним дорученням №13264 від 18.06.2014 року на суму 2054,75 грн.; збору в виді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ за травень 2014 року, згідно з платіжним дорученням №13319 від 18.06.2014 року на суму 9908,87 грн.; збору в виді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ за червень 2014 року, згідно з платіжним дорученням №13335 від 18.06.2014 року на суму 10000,00 грн.

Дана Постанова набрала законної сили 21.02.2018 року (а.с. 43).

14.02.2019 року за №005591/15-32-55-06/03351208 складено Акт про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю (а.с. 75-76).

На підстав цього акту відповідачем 11.03.2019 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 1006,41 грн. (а.с. 10).

З приводу оскарження цього рішення позивач і звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 76 Податкового кодексу України' камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.36.1. ст. 36 Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Також п.36.5. ст. 36 Кодексу відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Відповідно до п. 54. 5. ст. 54. Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 розділу II Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ний податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 287. Податкового кодексу України визначено строк сплати плати за землю, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно п. 287.3. ст. 287. Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 126.1 ст. 126 ПК у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом встановлений строків, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу.

Відповідно п. 129.4 ст.129 Податкового кодексу України на суми грошового? зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті ( включаючи суму штраф них санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Суд зазначає, що ключовим моментом, який впливає на правильне вирішення справи, є факт наявності або відсутності податкового боргу у позивача за несплату грошового зобов`язання за платіжним дорученням від 18.06.2014 року.

Як вже було зазначено, в силу дії приписів ст.129 Податкового кодексу України у діях позивача відсутня вина щодо не зарахування коштів до бюджету зі сплати грошового зобов`язання, вина встановлена саме банку, який не провів відповідний перерахунок коштів. Таким чином, позивач не несе відповідальності за не зарахування коштів до бюджету, а тому у позивача відсутній борг за даним платежем.

Аналогічного висновку дійшли суди у вище зазначених рішеннях, які набрали законної сили.

Таким чином, відповідачем фактично здійснювалось зарахування коштів, які були призначені для сплати грошового зобов`язання з плати за землю у 2016 році, в рахунок неіснуючого податкового боргу. Як наслідок цього, за поточний місяць зараховувалась не вся сума грошового зобов`язання, а лише залишок від суми, адже частина її зарахувалась у якості погашення неіснуючого боргу. Аналогічно, наступні суми плати за землю погашали борг минулого місяця та неповністю зараховувалась на необхідний.

Наслідком цього, в інтегрованій картці платника податків позивача було відображено відомості стосовно несвоєчасного зарахування коштів з плати за землю, на основі яких і було сформовано висновки Акта перевірки та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідачем було прийнято рішення на основі хибних фактів та без урахування всіх необхідних обставин у справі. В розрізі критеріїв оцінки дій та рішень суб`єктів владних повноважень, визначених ст.2 КАС України, відповідач діяв необґрунтовано, що є підставою для визнання податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.

При аналізі логічних зв`язків між подіями, а саме існуванням безпідставного боргу та наступних затримок сплати грошового зобов`язання, суд погоджується з позицією позивача з підстав її доведеності та обґрунтованості. Суд звертає увагу на те, що факт своєчасної сплати грошового зобов`язання з плати на землю підтверджено документально, про що надано копії відповідних платіжних доручень (а.с.21-26).

Натомість, суд критично ставиться до твердження представника відповідача щодо встановленого Податковим кодексом України (п. 87.9 ст.87) порядку зарахування коштів платника податків, адже фактично боргу, в рахунок якого першочергово зараховувались кошти, не існувало.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідачем не доведена обґрунтованість та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відзив на позовну заяву відтворює законодавчі норми та зміст документів перевірки, не містить будь-яких змістовних аргументів на противагу доводам позивача.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1921 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №56509 від 03.07.2019 року (а.с. 4).

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства Одесагаз () суми судового збору у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства Одесагаз (місцезнаходження: 65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.03.2019р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДФС в Одеській області № від 11.03.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства Одесагаз () судові витрати у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.08.2019 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.