Справа № 400/2394/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 р. № 400/2394/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування рішення від 25.07.2019 р., зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця, викладене у повідомленні від 25.07.2019 про повернення виконавчого документа стягувача без прийняття до виконання та зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про примусове виконання рішення суду за виконавчим листом у справі №400/3273/18 та прийнятті рішення відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 на його користь стягнуто судовий збір 1409,6 гривень. Він звертався з цього приводу до органів казначейства, але виконавчий лист було повернуто, оскільки у Миколаївській міський раді відсутній розрахунковий рахунок у казначействі. Він звернувся після цього до державної виконавчої служби, але йому було повідомлено про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.6, п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист не відповідає вимогам закону, виконавчий лист не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем).

Позивач вважає, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний виконати судове рішення, оскільки за інших обставин, його буде неможливо виконати.

Відповідач відзиву проти позову не надав, свою позицію не висловив.

В судове засідання 02.09.2019 позивач та відповідач не з`явились, за таких обставин суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 по адміністративній справі №400/3273/18 задоволено позов ОСОБА_1 до Заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Юрія Георгійовича, Миколаївської міської ради; визнано протиправними дії заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Ю.Г. щодо повернення листом від 07.12.2018 року проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 від 29.10.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв. м. у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов`язано Миколаївську міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від 29.10.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та прийняти відповідне рішення відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України.

Одночасно з цим, зазначеним рішенням стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 04056612) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять гривень 60 коп.), сплачений квитанцією № ПН395 від 28.12.2018 року.

19.06.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по адміністративний справі №400/3273/18 на стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської міської ради (код 04056612) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1409,60 гривень.

21.06.2019 ОСОБА_1 звернувся з зазначеним виконавчим листом до Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївській області з заявою про стягнення судового збору.

10.07.2019 Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївській області повернуло на адресу ОСОБА_1 виконавчий лист з повідомленням про неможливість виконати, оскільки боржник Миколаївські міська рада (код 26565573) в Управлінні не обслуговується та не має відкритих рахунків.

24.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про примусове виконання рішення суду.

25.07.2019 державний виконавець видав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.6, п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий лист не відповідає вимогам закону, виконавчий лист не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем).

Зазначене рішення вмотивовано тим, що у виконавчому листі у різних місця код боржника зазначено різний. Так у графі боржник зазначено код 26565573, а в резолютивній частині 04056612.

Також, державним виконавцем зазначено, що відповідно до ч.2 ст.6 Закону, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджету або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейську обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стягнення коштів з бюджетних асигнувань органу місцевого самоврядування, регламентовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011.

Тобто, законодавством чітко відокремлене стягнення з бюджетних установ в окрему форму виконання судових рішень, яку провадять виключно органи державного казначейства, та не можуть проводить органи примусового виконання державні та приватні виконавці.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.6 ст.2 Бюджетного кодексу України, бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Таким чином, судовий збір з суб`єкта владних повноважень у адміністративного судочинства може бути стягнутий виключно за рахунок бюджетних коштів.

Саме такий спосіб виконання і визнано у виконавчому листі від 19.06.2019 по адміністративній справі №400/3273/18 - за рахунок бюджетних асигнувань.

Натомість державний виконавець не уповноважений здійснювати стягнення з бюджетних установ.

За таких обставин суд погоджується з державним виконавцем щодо неможливості виконання ним судового рішення по стягнення коштів з бюджетних асигнувань органу місцевого самоврядування, оскільки виконання таких рішень покладено на казначейську службу.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Але, у виконавчому листі МОАС від 19.06.2019 №400/3273/18 зазначено два різних ідентифікаційних коди боржника 04056612 та 26565573, що суперечить вимогам ст.4 Закону.

Державний виконавець не повинен самостійно визначати боржника за зобов`язанням. Державний виконавець лише повинен провести примусове виконання відносно того боржника, який зазначений у виконавчому документі. Помилки у виконавчому документі щодо ідентифікуючих ознак боржника, унеможливлює визначення державним виконавцем належного боржника.

Відповідно до п.6,7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Обидві підстави були у державного виконавця у цьому випадку для повернення виконавчого документу без виконання, а тому повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.07.2019 правомірне.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Разом з тим, відмовляючи у позові, суд вважає за необхідно наголосити, що незважаючи на те, що стягнення судового збору за виконавчим листом від 19.06.2019 неможливо провести ані органами казначейства ані органами примусового виконання, позивач не позбавлений можливості виконати зазначені рішення.

Як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, всі судові витрати, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У справі №400/3273/18 відповідачем був заступник міського голови Миколаївської міської Андрієнко Ю.Г.

Заступник голови Миколаївської міської ради, це посада виконкому Миколаївської міської, а не Миколаївської міської ради

Відповідно до п.3 ч.1 ст.22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети, можуть бути виключно, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Тобто, міська рада взагалі не є розпорядником бюджетних коштів, а тому з неї не може бути стягнуто судові витрати.

Зокрема у листі Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївській області на адресу позивача, повідомлялось про те, що Миколаївська міська рада (код 26565573) не має відкритих рахунків у казначействі, натомість має рахунки у казначействі виконком Миколаївської міської ради (код 04056612).

Відповідно до ч. 3 ст.378 КАС України, обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, є підставами для встановлення або зміни способу або порядку виконання.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. 8 Березня, 107, Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 34889877) про визнання протиправним та скасування рішення від 25.07.2019 р., зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко