Справа № 340/102/19
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 340/102/19
Номер провадження 2-а/404/109/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

при секретарі - Мосійчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови та скасування постанови від 17.12.2018 року винесеної начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови та скасування постанови від 17.12.2018 року винесеної начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. по зведеному виконавчому провадженню № 56179480 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. від 17.02.2018 року по зведеному виконавчому провадженню № 56179480 притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., яку він отримав 29.12.2018 року.

Позивач вказував на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує на ті обставини, що не є керівником Державної льотної академії України, оскільки відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Державної льотної академії України» №783 від 17.08.2011 року, наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України «Про реорганізацію Державної льотної академії України від 14.09.2011 року №1060 Державну льотну академію припинено шляхом реорганізації (приєднання) до Національного авіаційного університету як відокремлений структурний підрозділ, а повноваження ректора Державної льотної академії України ОСОБА_1 припинені.

Національний авіаційний університет, за наказом № 1060, є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної льотної академії, яка, як юридична особа, перебуває в стані припинення.

Головою комісії з припинення Державної льотної академії України наказом Міносвіти №1060 від 14.09.2011 призначений ОСОБА_2 , який відповідно до п. п.5.6 ,6 вищезазначеного наказу до 30 листопада 2011 року повинен був подати на затвердження Міністерству матеріали щодо припинення - передавальний акт, звіт про роботу комісії, довідки органів статистики про виключення вищого навчального закладу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, а також подати державному реєстратору документи, які є необхідними для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи.

Згідно наказу МОН №1-к від 04.01.2012 року позивач призначений начальником Кіровоградської льотної академії НАУ, а в подальшому, згідно наказу з особового складу Національного авіаційного університету за № 97-к від 13.02.2014 року, він на умовах контракту призначений начальником Кіровоградської льотної академії НАУ, яка на підставі наказу МОН від 04.01.2014 року за № 8, наказу НАУ від 22.11.2017 року за № 551/од та за наказом Льотної академії Національного авіаційного університету від 08.02 2018 року №62 на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в України та заборону пропаганди їхньої символіки» перейменована на Льотну академію Національного авіаційного університету; що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач вказує, що державний виконавець посилається на те, що він як керівник не виконав вимоги державного виконавця від 24.04.2018 року та від 05.09.2018 якими зобов`язано керівника Державної льотної академії України в строк до п`яти робочих днів з моменту отримання вимоги надати до відділу примусового виконання рішень декларацію про доходи та майно боржника, яка включає в себе повну інформацію щодо рухомого, нерухомого майна, належного боржнику на праві власності та відповідно на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчими документами, які входять до складу зведеного виконавчого провадження.

Зазначає, що вказане не відповідає дійсності, оскільки на вимогу державного виконавця від 24.04.2018 року 04 травня 2018 року за вихідним номером 01-08/1172 на адресу державного виконавця Мохни С.О. направлено лист-відповідь, в якому повідомлялось, що все рухоме та нерухоме майно, яке є державною власністю, по Передавальному акту від 10 жовтня 2011 року передано Національному авіаційному університету, на який поширюється Закон України від 29.11.2001 року «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». До вказаної відповіді була прикладена ксерокопія Передавального акту балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів Державної льотної академії. А отже твердження державного виконавця про те, що вимога від 24.04.2018 року не виконана ОСОБА_1 , не відповідає дійсності.

Зважаючи на те, що позивач не працює керівником в Державній льотній академії України, яка є боржником у виконавчому провадженні та яка перебуває в стадії ліквідації, не є головою ліквідаційної комісії Державної льотної академії України, в обов`язки якої входить, зокрема і внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, те, що Льотна академія НАУ не є стороною виконавчого провадження та те, що жодна вимога державного виконавця, починаючи з квітня місяця 2018 року не залишена ним поза увагою, а направлялась на адресу правонаступника, про що викладено вище, вважає дії державного виконавця - начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. щодо винесення Постанови від 17.12.2018 року, протиправними.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду /а.с. 1/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року справу передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда /а.с. 145-147/.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2019 року визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи /а.с. 155/.

Ухвалою від 26.03.2019 року вказану справу прийнято до провадження судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В. та призначено судове засідання /а.с. 156/.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити.

Представник відповідача в задоволенні вимог просила відмовити. В поданих запереченнях вказує, що наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 2011 р. № 106 «Про реорганізацію Державної льотної академії України», припинено Державну льотну академію України шляхом реорганізації (приєднання) до Національного авіаційного університету як відокремленого структурного підрозділу.

Наказом визначено, що Національний авіаційний університет є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної льотної академії України. Зазначеним наказом утворено комісію з припинення Державної льотної України та затверджено її склад. З моменту призначення до неї переходять повноваження щодо управління Державної льотної академії України, що реорганізується.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на 12.02.2019 р. керівником Державної льотної України є - ОСОБА_1 , головою комісії з припинення - ОСОБА_2 , центральний орган виконавчої влади Міністерство освіти і науки України, засновник - Міністерство освіти і науки.

Тому вважають що виконувати і вимоги державного виконавця також має і ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що вказана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 56179480 про стягнення з державної льотної академії України на користь «Кіровоградоблавтодор» та управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді боргу на суму понад 1000000 грн.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.08.2011р. № 783-р «Про реорганізацію Державної льотної академії України» прийнято пропозицію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту щодо реорганізації Державної льотної академії України шляхом приєднання до Національного університету з утворенням на її базі структурного підрозділу Університету.

Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 2011р. за № 106 «Про реорганізацію Державної льотної академії України» припинено Державну льотну академію України шляхом реорганізації (приєднання) до Національного авіаційного університету як відокремленого структурного підрозділу.

Наказом визначено, що Національний авіаційний університет є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної льотної академії України. Зазначеним наказом утворено комісію з припинення Державної льотної України та затверджено її склад.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на 12.02.2019 р. керівником Державної льотної України є - ОСОБА_3 Миколайович. Головою комісії з припинення державної льотної академії України є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказаною ж статтею передбачено права та обов`язки державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень вимога виконавця письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовим особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копії необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець посилається на те, що позивач не виконав вимоги державного виконавця від 24.04. 2018 року та від 05.09.2018 якими зобов`язано керівника Державної льотної академії України в строк до п`яти робочих днів з моменту отримання вимоги надати до відділу примусового виконання рішень декларацію про доходи та майно боржника, яка включає в себе повну інформацію щодо рухомого, нерухомого майна, належного боржнику на праві власності та відповідно на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчими документами, які входять до складу зведеного виконавчого провадження.

На вимогу державного виконавця від 24.04.2018 року 04 травня 2018 року за вихідним номером 01-08/1172 на адресу державного виконавця Мохни С.О. позивачем направлено лист-відповідь, в якому повідомлялось, що все рухоме та нерухоме майно, яке є державною власністю, по передавальному акту від 10 жовтня 2011 року передано Національному авіаційному університету, на який поширюється Закон України від 29.11.2001 року «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». До вказаної відповіді була прикладена копія передавального акту балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів Державної льотної академії.

В подальшому, 25.06.2018 року на ім`я ректора Національного авіаційного університету направлена вимога державного виконавця від 13.06.2018 року разом з доповідною запискою т.в.о. начальника академії Чумака О.О., в якій вказано щодо погашення боргів ДЛАУ Національним авіаційним університетом, як правонаступником.

26.09.2018 року на адресу керівника Державної льотної академії України надійшла вимога державного виконавця від 05.09.2018 року на яку 01.10.2018 року була підготовлена відповідь заступником начальника академії з економічної та адміністративно-фінансової роботи ОСОБА_4 , тому що позивач відповідно до наказів №62/в від 25.09.18, №63/в від 01.10.18 перебував у службовому відрядженні в м. Києві. У відповіді від 01.10.18 за вих.№01-08/2804, яка направлена на адресу державного виконавця зазначалось, що повноваження ОСОБА_1 як ректора Державної льотної академії України припинені з 14.09.2011 року згідно наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту № 1060 від 14.09.2011 року, що Неділько є начальником льотної академії НАУ, яка є структурним підрозділом НАУ, не є юридичною особою та не є стороною виконавчого провадження.

З копії виконавчого провадження наданого представником відповідача на вимогу суду вбачається, що 10 жовтня 2018 року на адресу керівника ДЛАУ ОСОБА_1 надійшов виклик до державного виконавця на 15 жовтня 2018 року. 11 жовтня направлена відповідь за вих. № 01-08/2903, в якій повідомлялось, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному з 05.10.18 року.

20 листопада 2018 року на адресу керівника ДЛАУ ОСОБА_1 , надійшов лист від державного виконавця на який 29.11.2018 надано відповідь, що повноваження ректора Державної льотної академії України припинені з вересня 2011 року згідно наказу Міносвіти від 14.09.2011 року за № 1060.

В постанові № 56179480/6 від 17 грудня 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення зазначено, що на розгляд адміністративної справи ОСОБА_1 не з`явився, про час розгляду справи повідомлено ОСОБА_1 своєчасно. Однак безспірних доказів представник відповідача суду не надала. Натомість в судовому засіданні позивач заперечив та пояснив що такого листа він не отримував.

При цьому 07.12.2018 року позивачем було надано письмове пояснення державному виконавцю, у якого на виконанні знаходиться виконавче провадження, в якому пояснювалось, що в його повноваження не входять дії, пов`язані з припиненням Державної льотної академії України, оскільки головою з припинення призначений ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що позивач не працює керівником в Державній льотній академії України, як зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення, яка є боржником у виконавчому провадженні та перебуває в стадії ліквідації, не є головою ліквідаційної комісії державної льотної академії України, в обов`язки якого входить, зокрема і внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та те, що Льотна академія НАУ не є стороною виконавчого провадження суд вважає дії державного виконавця - начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. щодо винесення Постанови від 17.12.2018 року, протиправними.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ "Про виконавче провадження» виконавче провадження як стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 вказаного Закону передбачено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3)виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6)постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів ДВС, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Такий висновок підтверджений у частині першій статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-V/ІІІ «Про виконавче провадження», згідно з якою рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень

щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження( крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Така правова позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 213/2012/16.

Однак, відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що державний виконавець в порушення вищезазначених норм до накладення стягнення не вчинив всіх необхідних процесуальних виконавчих дій для з`ясування обставин повноважень ОСОБА_1 .

Таким чином, в судовому засіданні не спростовано обґрунтованості позовних вимог, більше того, підтверджено порушення зі сторони державного виконавця при накладенні адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 2, 5, 20, 72-78, 90, 211, 241-246, 250, 287, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови та скасування постанови від 17.02.2018 року винесеної начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії державного виконавця - начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценко А.Л. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 850 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 56179480/6 від 17.12.2018 року начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценко А.Л.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду .

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, місцезнаходження: вул. Дворцова, 6/7, м. Кропивницький, .

Повне судове рішення складено 30.08.2019 року.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда