Справа № 804/7525/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 червня 2019 року

Київ

справа №804/7525/17

адміністративне провадження №К/9901/68078/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Саприкіної І.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліша Віктора Миколайовича про визнання протиправними дій, скасування рішень за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліша Віктора Миколайовича, в якому просили:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» щодо визнання нікчемними правочинів:

1) додаткової угоди від 25 липня 2014 року № 9 до Кредитного договору від 22 квітня 2009 року № 14-106, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс»;

2) правочину (банківської операції) про перерахування 28 липня 2014 року з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на імя ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» коштів на суму 2 000 000,00 грн. із призначенням платежу: «погашення кредиту за кредитним договором від 22 квітня 2009 року» № 14-106 ;

3) правочину (банківської операції) про перерахування 28 липня 2014 року з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» коштів в сумі 4 000 000,00 грн. із призначенням платежу: «погашення кредиту за кредитним договором від 22 квітня 2009 року № 14-106»;

4) складання повідомлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» про нікчемність правочинів вих. від 10 жовтня 2017 року № 2426 з вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору від 22 квітня 2009 року № 14-106, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс;

5) скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» у формі повідомлення про нікчемність правочинів вих. від 10 жовтня 2017 року № 2426;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» щодо визнання нікчемними правочинів:

1) додаткової угоди № 9 від 25 липня 2014 року до Кредитного договору від 22 квітня 2009 року № 14-106, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс»;

2) правочину (банківська операція) про перерахування 28 липня 2014 року з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» коштів у сумі 2 000 000,00 грн. із призначенням платежу: «погашення кредиту за кредитним договором від 22 квітня 2009 року № 14-106»;

3) правочину (банківська операція) про перерахування 28 липня 2014 року з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» коштів на суму 4 000 000,00 грн. із призначенням платежу: «погашення кредиту за кредитним договором від 22 квітня 2009 року № 14-106»;

4) складання повідомлення на адресу ОСОБА_1 про нікчемність правочинів вих. від 10 жовтня 2017 року № 2425 з вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору від 22 квітня 2009 року № 14-106, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс;

5) скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» у формі повідомлення про нікчемність правочинів від 10 жовтня 2017 року № 2425;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» щодо визнання нікчемними правочинів:

1) додаткової угоди від 25 липня 2014 року № 9 до Кредитного договору від 22 квітня 2009 року № 14-106, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс»;

2) правочину (банківська операція) про перерахування 28 липня 2014 року з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» коштів у сумі 2 000 000,00 грн. із призначенням платежу: «погашення кредиту за кредитним договором від 22 квітня 2009 року № 14-106»;

3) правочину (банківська операція) про перерахування 28 липня 2014 року з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» коштів у сумі 4 000 000,00 грн. із призначенням платежу: «погашення кредиту за кредитним договором від 22 квітня 2009 року № 14-106»;

4) складання повідомлення на адресу ОСОБА_1 про нікчемність правочинів вих. від 10 жовтня 2017 року № 2425 з вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору від 22 квітня 2009 року № 14-106, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс;

5) скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» у формі повідомлення про нікчемність правочинів вих. від 10 жовтня 2017 року № 2425;

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що заборгованість за кредитним договором від 22 квітня 2009 року № 14-106, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» погашено шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення на підставі договорів застави майнових прав. В період процедури ліквідації банківської установи Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» здійснено перевірку кредитних договорів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс» та винесено рішення у формі повідомлення про нікчемність зазначених в прохальній частині позову правочинів. При цьому, вказані правочини були спрямовані на задоволення вимог кредитора банку. В повідомленнях відповідачем не наведено обґрунтувань визнання правочинів нікчемними, а лише містяться посилання на норми чинного законодавства. Також, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» порушено строки проведення перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо складання на адресу позивачів зазначених в прохальній частині позову повідомлень про нікчемність правочинів є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання нікчемними правочинів, вказаних в прохальній частині позову, є неналежним способом захисту порушеного права. Субєкт владних повноважень реалізував свої владні управлінські функції у спірних правовідносинах шляхом винесення рішення. Належним способом захисту є оскарження наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» № 201 від 10 жовтня 2017 року «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року, скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року, провадження закрито.

Закриваючи провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач оскаржує дії уповноваженої особи Фонду, які випливають з наказу про віднесення правочинів до нікчемних, виданий уповноваженою особою Фонду не як суб`єктом владних повноважень, а як органом управління Банком, що здійснює заходи із забезпечення збереження його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

Не погоджуючись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з касаційною скаргою до Верховного Суду, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга подана 13 грудня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, а саме: суддю-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гімона М.М. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 804/7525/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Саприкіну І.В.

Учасники справи письмових клопотань не заявляли.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій дійшли до помилкового висновку, рахуючи даний спір приватно-правовим. Скаржники вважають, що законодавець наділив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виключними повноваженнями у сфері забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможного банку з ринку, при реалізації яких Фонд виконує функції державного управління, а тому спори, які виникають у цих правовідносинах є публічно-правовими і підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Плюс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліша Віктора Миколайовича про визнання протиправними дій, скасування рішень передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: І.В. Желєзний

І.В. Саприкіна