Справа № 400/2535/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2019 р. № 400/2535/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15, м. Київ 94, 02094

треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю " РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", б-р Варцлава Гавела, 6, м. Київ 126, 03126

про:визнання протиправною та скасування постанови від 02.08.2019 р. ВП № 59688943,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - відповідач), що містив вимогу про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2019 ВП № 59688943. В якості третьої особи позивач вказав Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (далі - третя особа).

Ухвалою від 16.08.2019 року суд призначив розгляд справи № 400/2535/19 в порядку ст.287 КАС України.

Ухвалою від 16.08.2019 (арк. спр. 28-29) суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову та зупинив стягнення виконавчого напису від 16.07.2019 року № 2403 виданого приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчиком В.В. до прийняття судового рішення по справі № 400/2535/19.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що відповідач порушив норми Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404), оскільки прийняв до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно, що належить позивачу. Крім того. виконавчим округом, в якому здійснює свою діяльність відповідач є м.Київ. Місце реєстрації позивача є АДРЕСА_1 , а отже відкриття виконавчого провадження здійснювалосб не за місцем знаходження боржника. Майном на території м.Києва позивач не володіє, а тому підстави вважати, що відкриття виковчого провадження здійснювалось відповідачем за місцезнаходженням майна боржника не має.

Виконавець у відзиві (арк. спр. 34-35) вимоги адміністративного позову заперечила, зазначивши при цьому, що дії відповідача вчинені відповідно до вимог Закону № 1404.

Позивач, відповідно до заяви третьої особи, яка звернулась до відповідача з вимогою про примусове вчиконаня рішення, є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, щор підтверджується довідкою ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" від 22.07.2019р. Таким чином, поданими третьою особою документами був підтверджений факт наявності майна позивача (грошових коштів на картковому рахунку) в територіальних межах її виконавчого округу - міста Києва.

Третя особа пояснень по суті справи не подала.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як встановлено судом, 16.07.2019 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович вчинив виконавчий напис №2403 про звернення стягнення з позивача на користь третьої особи заборгованості за кредитним договором в сумі 32876,05 грн.

31.07.2019 представник ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" подав відповідачу "Заяву про примусове виконання рішення" (вих. № 22/07/19-1159 від 22.07.2019, далі - Заява), до якої додала: платіжне доручення про сплату авансового внеску та оригінал Виконавчого напису.

02.08.2019 відповідач винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59688943 з виконання Виконавчого напису (далі - Постанова, а.с.10).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 25 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною другою статті 24 Закону встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Таким чином, умовою прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа не за місцем проживання (перебування) боржника є наявність доказів на підтвердження того, що майно боржника знаходиться в територіальних межах відповідного виконавчого округа.

Згідно з викладеним у відзиві "… стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Варцлава Гавела, 6… Позивач є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується листом третьої особи, наданої до справи відповідачем разом з відзивом на позовну заяву.

Суд вважає, що така інформація не відповідає дійсності виходячи з наступного.

У наданій відповідачем до суду копії листа, по-перше, зазначено про відкритий позивачем в ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у відділенні "Печерське" АТ "ОТП Банк" у зв"язку з переходом прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 142/К від 26.01.2018 року, укладеному між ПАТ "Дельта Банк" та третьою особою, а не про картковий рахунок. По-друге, відомості про наявні грошові кошти на такому рахунку відсутні.

Доводи відповідача про те, що законність Постанови підтверджується роз`ясненням Міністерства юстиції України, викладеним у листі від 11.08.2018 № 23123/16620-33-18/20.5.1 (арк. спр. 38-39), суд відхилив.

По-перше, у цьому листі зазначено, що "… приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржниках в банках та інших фінансових установах …". Як вказано вище, відповідної інформації у розпорядженні виконавця не було.

По-друге, згідно зі статтею 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Лист Міністерства юстиції України не є нормативно-правовим актом, тому не може визначати підстави, межі повноважень та спосіб проведення виконавцями дій, спрямованих на примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Також не відповідають дійсності твердження виконавця про те, що у Виконавчому написі наявна інформація про належність позивачу майна, що знаходиться у межах виконавчого округу м. Києва …".

Отже, за відсутності доказів того, що у місті Київ знаходиться майно, що належать позивачу, виконавець, за результатами розгляду Заяви, мала, відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону, повернути Виконавчий напис третій особі без прийняття до виконання.

За таких обставин, суд визнав, що у відповідача не було законних підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Суд також зауважив, що непрямим доказом відсутності майна позивача в територіальних межах виконавчого округу міста Києва є той факт, що відповідач не звернула стягнення на кошти боржника, про наявність яких, за її твердженнями, свідчить Довідка. Згідно з частиною другою статті 48 Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення (частина четверта статті 48 Закону).

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Крім того, позивачем в позові ставилась вимога щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2881,50грн. До матеріалів справи позивач додав копію Договору про надання професійної правової (правничої) допомоги б/н від 12.08.2019 року та Акт наданих послуг № АП-00000004 за вказаним вище Договором, копію квитанції про сплату судових витрат на правничу допомогу в розмір 2881,50грн. від 14.08.2019р. № 3, копії свідоцтва та ордеру адвоката.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ціїє статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 4 ст.134 КАС України визначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розглянувши заяву позивача та надані до заяви документи, суд встановив, що заява відповідає ч.4,5,7 ст.134 КАС України. Відповідач з приводу заявленої вимоги, заперечень до суду не надавав. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача щодо розподілу судових витрат в повному обсязі.

Відповідно до п.13 ст.5 закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 194, 241-246, 250, 255, 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15, м. Київ 94, 02094, РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2019 ВП № 59688943.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15 , м. Київ 94, 02094, РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня 50 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов