Справа № 640/8912/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 серпня 2019 року м. Київ № 640/8912/19
Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконними та скасування акту опису майна,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання незаконними та скасування акту опису майна від 08.02.2019 №95/10-36-51-07-14.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем направлено податкову вимогу №157-23, яка була отримана 13.02.2016, згідно якої за позивачем обліковується податкова заборгованість. 17.05.2019 рекомендованим листом позивач отримав від ГУ ДФС у м. Києві акт опису майна від 08.02.2019 №95/10-36-51-07-14, в якому описується земельна ділянка.

Позивач зазначив, що акт опису не містить інформації щодо вартості описаного майна, а також щодо проведення оцінки такого майна. Також позивач зазначив, що йому не було пред`явлено жодного рішення про опис його майна, та не повідомлялось про дату та час проведення опису майна.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що у зв`язку з наявністю в інтегрованій картці заборгованості, сформовано податкову вимогу №157-23, проте сума грошового зобов`язання позивачем сплачена не була. В подальшому податковим керуючим Гальченко Ю.В . проведено опис майна у присутності двох понятих та відповідачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 08.02.2019 №3246/ФОП/10-36-51-07-20 та акт опису майна від 08.02.2019 №95/10-36-51-07-14, які надіслані позивачу засобом поштового зв`язку, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши матеріали справи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Згідно пунктів 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

У свою чергу, відповідно до положень пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає:

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

Згідно з пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Згідно пункту 89.3 статі 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до пункту 89.8 статі 89 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

У свою чергу, згідно з пунктом 91.3 статті 91 Податкового кодексу України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, умови припинення податкової застави визначені статтею 93 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 93.2 цієї статті підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

З аналізу наведених норм вбачається, що право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.

При цьому, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.

У даному випадку, як вже зазначалося, позивачем оскаржується акт опису як рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, позивачем не оскаржується власне податкова вимога, рішення контролюючого органу щодо проведення опису майна, не оскаржуються дії щодо опису майна.

У зв`язку з викладеним, суд звертає увагу на те, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинстваз України зазначено, що

адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Наведені правові норми свідчать про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

Виходячи з положень статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, у контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою рішення, дії або бездіяльності, оскарження яких підпадає під юрисдикцію адміністративних судів відповідно до зазначеної статті є їхня юридична значимість та вчинення безпосереднього впливу на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд зазначає, що акт опису майна не є рішенням суб`єкту владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини. Отже такий акт не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі, що стосується і дій по його складанню та затвердженню.

Слід зазначити, що спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, що має місце у даному випадку.

Таким чином, враховуючи вищенаведені висновки суду, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконними та скасування акту опису майна.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 295-297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко