Справа № 280/1687/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 вересня 2019 року Справа № 280/1687/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача звернутися з поданням про повернення позивачу збору на обовязкове державне пенсійне страхування помилково сплаченого в сумі 5181,89 грн. при укладенні договору-купівлі продажу квартири від 14.02.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 14.02.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Пянтковською О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №225, згідно якого позивач придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказав, оскільки, відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невнесення встановлених законодавством платежів пов`язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, був змушений сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 5181,00 грн., підтвердженням чого є квитанція від 14.02.2019, хоча житло придбавалось вперше. Зазначив, що 04.04.2019 звернувся до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 5181,00 грн. Вказав, що листом від 05.04.2019 відповідач повідомив про неможливість повернення помилково сплачених коштів з огляду на відсутність в Пенсійному фонді повної інформації щодо осіб, які придбавають житло вперше. Також в листі зазначено, що «Пенсійний фонд України має доступ до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, проте, зазначений реєстр не містить вичерпний перелік власників нерухомого майна, відповідно органи Пенсійного фонду в повній мірі не володіють інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше.» та «У разі незгоди з даною відповідаю, вона може бути оскаржена у порядку підлеглості до вищестоящого органу державної влади або до суду.»

Ухвалою судді від 22.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судовому засіданні 20.05.2019.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки №02-35/19/41 від 20.05.2019 суддя Сіпака А.В. в період з 18.05.2019 по 22.05.2019 перебував у відпустці у зв`язку з чим розгляд справи перенесено на 20.06.2019.

20.05.2019 на адресу суду від Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області надійшов відзив (вх.№20266), в якому представник просить замінити неналежного відповідача Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області по справі на належного Центральне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та зазначає про те, що встановлення факту придбання позивачем нерухомого майна вперше не можливо без з`ясування підстав набуття ним права власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрована за позивачем.

24.05.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 21214) в обґрунтування якої зазначено, що твердження відповідача безпідставні та не відповідають дійсності, оскільки з 08.02.2019 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач не є власником нерухомого майна, зокрема частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , як зазначено відповідачем у відзиві по справі № 280/1687/19. Позивач пояснив, що станом на 31.01.2019 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому дійсно належала 1/4 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та у Розділі "Відомості про права власності" чітко зазначено, що форма власності: приватна спільна часткова та підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 , видане 04.01.2007 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, тобто право власності в нього набуто у порядку реалізації права на безоплатну приватизацію згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Отже, зазначає позивач, право власності за формою приватна спільна часткова на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , було в нього до 08.02.2019 року за Законом, а не шляхом придбавання ним квартири за договорами купівлі - продажу. Також позивач повідомив, що станом на даний час , тобто після 14.02.2019 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, позивач взагалі не є власником жодного нерухомого майна, оскільки як вже було зазначено у позовній заяві у справі № 280/1687/19, після укладення 14 лютого 2019 року між ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською Оксаною Григорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 225, позивач одразу ж 14 лютого 2019 року було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською Оксаною Григорівною та зареєстрований в реєстрі за № 229, згідно з яким позивач подарував квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Але ж, при укладенні 14.02.2019 року договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , позивач був змушений сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі- продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від експертної грошової оціночної вартості об`єкта купівлі-продажу, яка складає 518 189 (п`ятсот вісімнадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок, що становить 5181 (п`ять тисяч сто вісімдесят одна) гривня 89 копійок, що підтверджено квитанцією № 0.0..1 від 14.02.2019, хоча житло позивачем придбавалось вперше.

Ухвалою суду від 20.06.2019 відкладено розгляд справи №280/1687/19 на 15.07.2019.

Ухвалою суду від 15.07.2019 здійснено заміну неналежного відповідача по справі №280/1687/19 - Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на належного Центральне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та відкладено розгляд справи на 14.08.2019.

14.08.2019 (вх. №33666) на адресу суду надійшов відзив відповідача на адміністративний позов, яким просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначає, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та відповідно, органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла. Надані позивачем в якості доказів придбання житла вперше не можна вважати належними та допустимими доказами придбання житла вперше з боку позивача. Крім того, зазначає відповідач, Пенсійний фонд не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно і тому не може сформувати подання без надання зацікавленими особами доказів придбання ними нерухомості вперше.

Ухвалою суду від 03.09.2019 виправлено описку в ухвалі суду від 15.07.2019 шляхом зазначення вірної назви відповідача - Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 03.09.2019 здійснено процесуальне правонаступництво первинного відповідача Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Як з`ясовано судом і не заперечується учасниками справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14.02.2019 укладено Договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г. та зареєстровано в реєстрі за №225.

Кошти у сумі 5181,89 грн. сплачені ОСОБА_1 квитанцією від 14.02.2019 за №0.0..1 (як збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу) - зараховані до Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 24140500 - «Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна» на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у Казначействі України (ЕАП), одержувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі (Вознесенівський район), .

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 04.04.2019 про повернення коштів.

Листом від 05.04.201 за №5704/08 відповідачем була надана відповідь на вказану заяву позивача про відмову в поверненні коштів, в якій зазначено: "... Пенсійний фонд України має доступ до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, проте, зазначений реєстр не містить вичерпний перелік власників нерухомого майна, відповідно органи Пенсійного фонду в повній мірі не володіють інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, надати Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету не маємо можливості. У разі незгоди з даною відповідаю, вона може бути оскаржена у порядку підлеглості до вищестоящого органу державної влади або до суду. ...". У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР.

У відповідності до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 400/97-ВР), платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закон № 400/97-ВР установлено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" регулює Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740(зі змінами та доповненнями).

Згідно із п. 15-1 вказаного Порядку, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 15-3 згаданого Порядку, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір. Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Зміст наведених положень свідчить на користь висновку, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. При цьому громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема квартиру, вперше не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1 % від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 819/1730/17), від 04 квітня 2019 року (справа № 819/1553/17).

Таким чином, важливою обставиною для правильного вирішення питання про необхідність сплати фізичною особою збору на обов`язкове державне пенсійне страхування від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, є встановлення факту придбання особою житла вперше.

Статтею 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (зі змінами та доповненнями).

У статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (зі змінами та доповненнями) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію (абз. 5 ч. 5 ст. 3 вказаного Закону).

Із наявних у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 156305673 від 14.02.2019, сформованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., слідує, що на підставі договору - купівлі позивачем було придбано лише нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , тобто придбання житла на підставі договору купівлі - продажу від 14.02.2019 відбулося вперше.

Разом з тим, про що зазначає відповідач, за позивачем зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/4 частку нерухомого майна, що розташовано за адресою: АДРЕСА_3 . Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності №19083 від 04.01.2007 року.

Право власності на 1/4 частину майна, що розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , набуто позивачем в процесі приватизації державного житлового фонду.

Суд звертає увагу на те що, процес приватизації житла не є тотожними поняттям поняттю придбанню (купівлі) житла.

Також слід зазначити, що доводи відповідача про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували те, що житло було придбане ним вперше є безпідставними, оскільки саме на відповідача покладається обв`язок доведення правомірності своїх дій. Інших відомості про придбання позивачем житла вперше до укладення договору купівлі - продажу від 14.02.2019, відповідачем суду надано не було.

Верховний Суд в своїх постановах, зокрема від 03.07.2018 (справа № 813/1584/17), від 10.09.2018 (справа № 819/1012/17), від 02.04.2019 (справа № 819/806/17, від 04.04.2019 (справа № 819/1553/17), дійшов висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Отож, оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Беручи до уваги наведене, суд відхиляє посилання відповідача, викладені у відзиві, на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Частиною 3 статті 3 Закону № 400/97-ВР визначено, що платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182, (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 787).

Згідно зі абз. 1, 2, 5 пункту 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є ПФУ, то саме на управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого (справа № 819/1730/17), 30 та 31 січня 2018 року (справи №№ 819/1498/17, 819/1667/17 відповідно), 03 липня 2018 року (справа № 813/1584/17), 10 вересня 2018 року (справа № 819/1012/17), 02 та 04 квітня 2019 року (справа № 819/806/17 та № 819/1553/17, відповідно).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В даній справі відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинення дій. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі п. 9 та п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності в вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області звернутися з поданням, передбаченим пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, до Управління Державної казначейської служби України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя Запорізької області про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, помилково сплаченого ним в сумі 5181,89 грн. (п`ять тисяч сто вісімдесят одну гривню 89 копійок), при укладанні договору купівлі-продажу квартири від 14.02.2019.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 03.09.2019.

Суддя А.В. Сіпака