Справа № 360/849/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року справа №360/849/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 р. (повний текст складено та підписано 05.07.19 у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/849/19 (головуючий І інстанції суддя І.В. Тихонов) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправною та скасування винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. постанови від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на неї штрафу у розмірі 417 300, 00 грн., вирішити питання судових витрат (а.с. 4-10).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 360/849/19 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову відповідача від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 417 300, 00 грн.

Стягнуто на користь особи - підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 4173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держпраці у Луганській області (, 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, 1А) (а.с. 156-164).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову щодо стягнення витрат на сплату судового збору у розмірі 4173, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000, 00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем помилково надано майновий характер позову; невизначено статус ОСОБА_2 та надання неналежних доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості та сплати зазначених послуг; невірно встановлено розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката та неналежних доказів у справі, повноважень щодо надання правової допомоги та адвокатської таємниці.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить аргументи погодження з висновками суду першої інстанції щодо вирішеного питання про стягнення на її користь судового збору і витрат на правничу допомогу.

У відповідності до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначалось раніше, рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині стягнення витрат на сплату судового збору у розмірі 4173, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000, 00 грн.

Доводи апелянта стосовно того, що судовий збір мав бути сплачений як за вимогою немайнового характеру, є необґрунтованим та відхиляється, як вірно зазначено судом першої інстанції, з огляду на наступне.

26 лютого 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправною та скасування винесену заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. постанову від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на неї штрафу у розмірі 417 300, 00 грн., вирішити питання судових витрат (а.с. 4-10).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 360/849/19 адміністративний позов задоволено.

Окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

В даному випадку позовна вимога стосується скасування постанови про накладення штрафу, а тому має грошовий еквівалент, з огляду на що, заявлена вимога має майновий характер.

Окрім того, оспорювана постанова від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення штрафу є виконавчим документом в розумінні п.7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідає всім вимогам до виконавчого документу з огляду приписів ст. 4 вказаного Закону (а.с. 29-30).

Унормуванням п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання адміністративного позову), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплаті підлягає ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За визначенням ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнута сума судового збору у розмірі 4173,00 грн., яка сплачена платіжним дорученням від 26.02.2019 № 1011 та оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України змістує, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За нормою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм, вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Також, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн., представником позивача надані наступні докази: договір про надання правової допомоги від 28.01.2019, акт про надання правової допомоги від 25.02.2019, платіжне доручення № 1012 з призначенням платежу «за надання правової допомоги згідно договору у розмірі 15 000 грн. від 26.02.2019»; копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1984, ордеру серії ХВ № 000029 та виписка з ЄДР ФОП ОСОБА_2 (а.с. 31-37, 113-114).

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 28.01.2019 адвокат Рибас Андрій Сергійович бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу з питань представництва інтересів Клієнта в Луганському окружному адміністративному суді у справі про визнання протиправним і скасування про визнання протиправним та скасування винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. постанови від 28.01.2019 № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 417300,00 грн. в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Сторони погодили, що вартість послуг становить 600, 00 грн. за одну годину надання послуг. Остаточна вартість наданих за цим Договором послуг узгоджується Сторонами у відповідних актах приймання-передачі наданих послуг. Клієнт зобов`язується оплатити послуги протягом трьох місяців з моменту підписання Сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг. Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються Сторонами в додатках до цього Договору (п. 4).

З акту про надання правової допомоги від 25.02.2019 року вбачається, що Адвокат в порядку та на умовах, визначених Договором про надання правової допомоги від 28.01.2019 року, надав Клієнту в період з 28.01.2019 року по 25.02.2019 року наступну допомогу:

- правовий аналіз документів Клієнта з метою визначення перспектив звернення до Луганського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправним і скасування постанови від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС. - 6 годин- загальна вартість - 3600, 00 грн.;

- надання Клієнту усної консультації щодо можливості та перспективності подачі Клієнтом до Луганського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним і скасування постанови від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС.- 3 години- загальна вартість 1800, 00 грн.;

- складання позовної заяви до Луганського окружного адміністративного суду про визнання протиправним і скасування постанови від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС - 10 годин- загальна вартість - 6000, 00 грн.;

- підготовка документів для подачі до Луганського окружного адміністративного суду про визнання протиправним і скасування постанови від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС - 3 години-загальна вартість - 1800, 00 грн.;

- надання Клієнту усної консультації з процесуальних питань судового розгляду справи за позовом про визнання протиправним і скасування постанови від 28.01.2019 року № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС - 3 години-загальна вартість - 18000, 00 грн.

Загалом - 15000, 00 грн. (а.с. 33-34).

Платіжне доручення від 26.02.2019 року № 1012 підтверджує сплату 15000, 00 грн. позивачем за надання правової допомоги згідно договору б/н від 28.01.2019 року (а.с. 35).

Таким чином, наданими документами позивачем підтверджено отримання послуг адвоката, надано до суду опис виконаних адвокатом робіт та докази фактичного понесення витрат на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 15000 грн.

Унормуванням ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За приписами п. 6 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до інших видів правової допомоги відносяться види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення,

З урахуванням наведеного, доводи апелянта стосовно того, що адвокат мав право згідно Договору тільки представляти інтереси позивача у суді, є безпідставними.

Адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Статтею 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1984 ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю, відомості про нього внесені до Єдиного реєстру адвокатів України. 01.10.2018 р. зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. Основним видом економічної діяльності є діяльність у сфері права (код 69.10) (а.с. 113) .

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави вважати підприємницьку діяльність позивача відмінною від незалежної професійної діяльності.

За таких обставин, платіжне доручення від 26.02.2019 року № 1012 підтверджує сплату 15000, 00 грн. позивачем за надання правової допомоги згідно договору б/н від 28.01.2019 року саме адвокату Рибас А.С. (а.с. 35).

Апелянт також вказує на те, що КВЕД 69.10. «Діяльність у сфері права» не передбачає представництва в адміністративних справах.

Разом з тим, як вже зазначалось раніше, згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 28.01.2019 адвокат Рибас Андрій Сергійович бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу з питань представництва інтересів Клієнта в Луганському окружному адміністративному суді у справі про визнання протиправним і скасування про визнання протиправним та скасування винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. постанови від 28.01.2019 № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 417300,00 грн. в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Дослідивши матеріали справи, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що дана справа є складною та була розглянута за правилами загального позовного провадження, з огляду на що, заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн., є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а також з огляду на позитивний результат наданих послуг.

Таким чином, аналізуючи все вищенаведене, ураховуючи документи, надані представником позивача на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку, що вказані документи є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73 - 75 КАС України для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі № 360/849/19, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Згідно п.41 висновку №м11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 р. у справі № 360/849/19 в частині стягнення витрат на сплату судового збору у розмірі 4173, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000, 00 грн. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко