Справа № 520/12046/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 р.Справа № 520/12046/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Амельченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., м. Харків, повний текст складено 16.05.2019 року по справі № 520/12046/18

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просила суд:

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 13715,94 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року вказаний адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2016 позивач звернулась до начальника відділу кадрового забезпечення та роботи зі ЗМІ із службовою запискою №61 щодо не проведення перерахунку заробітної плати у зв`язку із зміною посадового окладу за березень 2016 року, а також сприяння у проведенні службового розслідування по факту порушення бухгалтерською службою законодавства з питань оплати праці.

Службовою запискою № 227 від 17.06.2016 начальник відділу кадрового забезпечення та роботи зі ЗМІ повідомив в.о начальника про відсутність підстав для проведення службового розслідування.

Крім того, 03.06.2016 позивач звернулась до голови профспілкового комітету з заявою щодо сприяння у вирішенні питання донарахування належних сум заробітної плати, зокрема, премії за період роботи з жовтня 2008 по грудень 2015 року включно, індексації за жовтень-грудень 2014 року та за 2015 рік, а також щодо виплати премії за березень 2016 року.

Листом Профспілковий комітет Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області надав позивачу роз`яснення щодо питань викладених у її зверненні від 03.06.2016.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 07.10.2016 № 134 позивача 10.10.2016 звільнено з посади завідувача сектору контролю та аудиту, у зв`язку з незгодою на проходження державної служби, відповідно ст. 43, п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу", п. 6 ст. 36 КЗпП України.

04 листопада 2016 року позивач звернулась до Урядової гарячої лінії 0-800-507-309 ША-6025647 з проханням проведення перевірки з питання повноти та правильності нарахування заробітної плати, зокрема, за березень 2016 року.

У зв`язку із зверненням позивача у період з 18.11.2016 по 24.11.2016 фахівцями Головного управління Держпраці у Харківській області здійснювалось інспекційне відвідування щодо додержання законодавства про працю Регіональним відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

За результатами проведеного інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю посадовою особою відповідача складено акт від 24.11.2016 №20-01-4306/2027, відповідно до висновків якого встановлено порушення, а саме при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не проводилася в день звільнення.

Так, станом на 10.10.2016 у РВ ФДМУ по Харківській області існувало зобов`язання з виплати позивачу заробітної плати за березень 2016 року, яка була перерахованою та виплаченою лише 30.11.2016, при тому що звільнення відбулося 10.10.2016, тобто з затримкою на 51 день без виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для настання відповідальності роботодавця за ст. 117 КЗпП України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач на час звільнення позивача з роботи (10.10.2016 р.) не провів виплату належних позивачу до сплати коштів за березень 2016 року, а здійснив її лише 30.11.2016 року.

При цьому, на думку позивача, відповідачем в порушення вимог ст. ст. 116-117 КзпП України, не було виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів вважає обґрунтованим вказані доводи, виходячи з наступного.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 07.10.2016 № 134 позивача 10.10.2016 звільнено з посади завідувача сектору контролю та аудиту, у зв`язку з незгодою на проходження державної служби, відповідно ст. 43, п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу", п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП, відповідно до якої, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, для встановлення відповідальності роботодавця за ст.117 КЗпП України, необхідно встановити чи були на час звільнення належні до виплати працівникові суми та чи була наявна вина роботодавця щодо невиплати цих сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016, яка набрала чинності 24.02.2016 року, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" та від 9 грудня 2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", а саме підпункт 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. N 1013 викладено в такій редакції: «у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких затверджено додатками 1-37, 43-1, 43-2, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (Офіційний вісник України, 2006 р., № 10, ст. 632) (з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 6 лютого 2008 р. № 34 "Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України" та від 20 травня 2009 р. № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету").

З метою забезпечення виконання норм постанови Кабінету Міністрів України № 77 Фондом державного майна України листом № 10-14-4942 від 22.03.2016 зобов`язано регіональні відділення направити на затвердження зміни до штатних розписів на 2015 рік та 2016 рік.

Затверджені Головою Фонду державного майна України зміни до штатного розпису на 2016 рік відповідачем отримані 26.04.2016 (а.с. 150-152).

З відзиву на позов слідує, що перерахунок за січень-березень 2016 року в регіональному відділенні планувалось здійснити у травні 2016 року. Проте, у зв`язку з відсутністю додаткових асигнувань перерахунок було здійснено за січень - лютий 2016 року в межах фонду оплати праці згідно зі ст. 51 Бюджетного кодексу України. За березень 2016 року планувалось здійснити виплату у червні 2016 року. Однак, з 01.05.2016 вступив в дію Закон України "Про державну службу", яким значно збільшено посадові оклади працівників РВ ФДМУ по Харківській області. З метою приведення у відповідність до затвердженого штатного розпису розмірів посадових окладів у червні 2016 року здійснений перерахунок заробітної плати, що в свою чергу, призвело до перевищення видатків за рахунок збільшення сум окладів, доплат за ранг, вислугу років. Враховуючи недостатність асигнувань фінансовою службою регіонального відділення розрахунки по заробітній платі здійснювалися у порядку: в першу чергу - погашення заборгованості за попередній місяць; в другу чергу - нарахування обов`язкових виплат за поточний місяць; в третю чергу - оплата відпусток та грошової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листами № 36-2996 від 08.06.2016, № 36- 3026 від 09.06.2016, № 36-3230/1 від 23.06.2016 надав до Фонду державного майна України інформацію відносно незабезпеченості врахованої заробітної плати плановими асигнуваннями травня, розрахунок місячного фонду оплати праці у 2016 році з урахуванням вимог Закону України "Про державну службу", пропозиції про внесення змін до річного кошторису на 2016 рік (а.с.77-88).

В свою чергу, Фонд державного майна, на підставі звернень регіональних відділень, звернувся до Міністерства фінансів України з листами, щодо збільшення бюджетних призначень.

У своїй відповіді Міністерство фінансів України зазначило, що питання забезпечення виконання Закону України "Про державну службу" в частині встановлення належного рівня заробітної плати має вирішуватися централізовано по всіх державних органах (а.с.91-92).

Згідно довідки Фонду державного майна України № 110 від 28.10.2016, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області надані додаткові асигнування (а.с.89).

Після надходження вказаних коштів відповідачем прийнято наказ від 25.11.2016 року № 2228 « Про перерахунок заробітної плати працівникам регіонального відділення» (а.с.95) та у листопаді 2016 року позивачу було зроблено перерахунок заробітної плати у сумі 668,71 грн за березень 2016 року та виплачені кошти 30.11.2016 року на пластикову картку (а.с.96,98).

Відповідач посилається на те, що саме за відсутності належного фінансування з боку Міністерства Фінансів України з позивачем при звільненні не було проведено остаточного розрахунку.

Колегія суддів, враховуючи, що кошти в сумі 668,71 грн. належали позивачу на час звільнення та не були виплачені, приходить до висновку, що відповідачем було порушено приписи ст. 116 КЗпП України.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для настання відповідальності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області за ст. 117 КЗпП України, у зв`язку з відсутністю можливості здійснення вказаного перерахунку за відсутності бюджетних коштів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні, передбачений у статті 117 КЗпП України.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вказані вище норми, передбачені ст. 116 117 КЗпП України спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Із матеріалів справи встановлено, Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 07.10.2016 № 134 позивача 10.10.2016 звільнено з посади завідувача сектору контролю та аудиту. Відповідно, безпосереднім роботодавцем позивача було Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, а тому відповідальність, передбачену у статті 117 КЗпП України за непроведені розрахунку у день звільнення має нести саме Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Відсутність коштів у відповідача для повного розрахунку при звільненні не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вказана правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду від 18.12.2018 по справі № 820/4619/16 та від 14.03.2019 по справі № 820/660/17.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтвердив, що на час прийняття наказу про звільнення та на час звільнення позивача з роботи відповідачем не направлялися запити до розпорядника коштів щодо надання додаткового фінансування на проведення з позивачем остаточного розрахунку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що невиплата позивачу при звільненні заробітної плати відбулася з вини відповідача.

Вищенаведене спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність підстав покладення на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області обов`язку виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, розрахунок розміру суми відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України необхідно розраховувати відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до ч. 2 Розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Таким чином, розмір суми відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України середньої заробітної плати, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 8 Розділу ІV. Порядок розрахунку виплат у всіх випадках збереження заробітної плати Постанови, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Колегією суддів встановлено, що станом на 10.10.2016 у РВ ФДМУ по Харківській області існувало зобов`язання з виплати позивачу заробітної плати за березень 2016 року, яка була перерахованою та виплаченою лише 30.11.2016.

Таким чином, період, за який має бути виплачено середній заробіток за час затримки, становить з 10.10.2016 по 30.11.2016.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , виданої Головним бухгалтером Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, позивач отримала заробітну плату за фактично відпрацьовані дні (12 днів) протягом серпня 2016 року у розмірі 3217,60, а заробітну плату за фактично відпрацьовані дні протягом вересня 2016 року (21 день) у розмірі 5657,60 грн.

Таким чином, середньоденний заробіток становить 268,94 грн ((/3217,60+5657,60) / (21+12)).

Колегією суддів встановлено, що у період за 10.10.2016 по 30.11.2016 було 35 робочих днів.

Таким чином, обрахунок виплат складається шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів і становить 9412,9 грн. (268,94 грн*35).

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції погодилася з розміром середнього заробітку у сумі 9412,9 грн.

З урахуванням наведеного, враховуючи зміст статті 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та приходить до висновку щодо необхідності покладення на відповідача обов`язку провести нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум у розмірі 9412,9 грн., оскільки фактичний розрахунок при звільненні був проведений не в день звільнення 10.10.2016, а 30.11.2016.

Між тим, колегія суддів зазначає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку не підлягають задоволеню, оскільки такий не був позивачу нарахований.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 4303,04 грн задоволенню не підлягають, оскільки є документально не підтвердженими.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року по справі № 520/12046/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, Театральний майдан, 1, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 9412 ( дев`ять тисяч чотириста дванадцять) грн 90 коп.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 29.08.2019 року