Справа № 761/33653/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 761/33653/18

адміністративне провадження № К/9901/25279/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного Яковенка М. М., перевіривши касаційну скаргу громадянина Казахстану ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі № 761/33653/18 за адміністративним позовом громадянина Казахстану ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування рішення № 99 від 16 липня 2018 року, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року, залишеною без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року, позовну заяву громадянина Казахстану ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями позивач звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою.

Проаналізувавши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Пунктами 3, 4, 5 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються; обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Отже, підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів першої та (або) апеляційної інстанцій лише у питаннях права (застосування норм матеріального та процесуального права), але не в питаннях факту.

В свою чергу порушення норм права може виявлятися у: застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації; незастосуванні норми, яку належало застосувати; наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.

За змістом пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Разом з цим особи, що звертаються до Верховного Суду з касаційними скаргами, мають враховувати, що Верховний Суд є судом «права, а не факту», а тому посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи чи на перевагу одних доказів над іншими не допускається.

В супереч наведеному, у касаційній скарзі не наведені підстави касаційного оскарження, оскільки в ній не міститься посилань на допущені судами першої та апеляційної інстанції в своїх рішеннях порушення конкретних норм матеріального чи процесуального права при їх ухваленні у даній справі.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

За таких обставин, враховуючи, що касаційна скарга зводиться до викладення обставин справи без належного обґрунтування порушення або неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, така скарга не може бути прийнята до розгляду.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу громадянина Казахстану ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі №761/33653/ - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Яковенко