Справа № 160/8410/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2019 року Справа № 160/8410/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпота Я.С.
представника заявника представника відповідача Сербулової К.О., Рисіна О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасміталстіл" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, -
В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що наказом № 5080-п від 22.08.2019 року призначено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасміталстіл". Проте посадовою особою відповідача в порушення п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України не допущено до проведення перевірки посадових осіб контролюючого органу. У зв`язку із не допуском до проведення перевірки було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту платника податків, тому, у відповідності до п.94.10. ст. 94 Податкового кодексу України, заявник просить суд підтвердити його обгрунтованість.
Ухвалою суду від 30.08.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.
Ухвалою суду від 02.09.2019 року, у зв`язку з неявкою представника заявника в судове засідання було продовжено строк підготовчого провадження у справі № 160/8410/19, та розгляд справи призначено у підготовчому провадженні на 03 вересня 2019 року об 09 год. 00 хв.
02.09.2019 року відповідачем надано до суду відзив, в якому останній просив у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № 5080-п від 22.08.2019 року прийнято протиправно. Підставою для прийняття вказаного наказу та призначення документальної позапланової невиїзної перевірки зазначено посилання на п.п. 78.1.1 та п.п. 78.1.4 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України, проте належних запитів на адресу відповідача контролюючим органом не направлено. Відповідач вказує, що оскільки від Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не надходило нових запитів, щодо взаємовідносин ТОВ "Кривбасміталстіл" з підприємствами, визначеними у наказі № 5080-п від 22.08.2019 року, за березень-квітень 2019 року, оформлених відповідно до вимог п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, то і підстав для призначення вищезазначеної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Кривбасміталстіл" у позивача станом на момент прийняття вищезазначеного наказу не існувало, а отже і законні підстави для проведення такої перевірки відсутні. Також вказує, що наказ № 5080-п від 22.08.2019 року мотивовано лише посиланням на положення ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, тому неможливо ідентифікувати передбачену Податковим кодексом України фактичну підставу для призначення документальної позапланової виїзної перевірки відповідача. При цьому припущення з приводу фактичної підстави проведення перевірки, враховуючи відсутність будь-яких відповідних посилань у наказі, є недопустимим.
Представник заявника у судовому засіданні 03.09.2019 року вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини наведені у заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні 03.09.2019 року вимоги заяви не визнав та просив у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги заяви, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Вирішуючи вимоги в частині визнання обґрунтованим рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна, суд виходить з наступного.
Провадження у справах, порушених за заявою органів доходів і зборів, поданою на підставі статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, є окремим видом судового провадження, відмінним від загального.
Це провадження є спеціальним видом провадження, в якому суд не вирішує публічно-правовий спір, а здійснює контроль за рішеннями чи діями органу доходів і зборів, які впливають або можуть вплинути на права та інтереси осіб (насамперед, платників податків) у публічних правовідносинах.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підстави здійснення документальної позапланової перевірки наведені у пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а саме, зокрема: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Судом встановлено, що наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 5080-п від 22.08.2019 року містить лише посилання на ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, проте не відображає конкретних обставин та підстав прийняття наказу, зокрема не отримання відповіді на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу тощо.
В ході судового розгляду справи представником заявника зазначалось, що підставою для прийняття наказу № 5080-п від 22.08.2019 року було аналіз бази податкової інформації платника податку відповідача. Обставин направлення на адресу ТОВ "Кривбасміталстіл" відповідних запитів контролюючого органу із зазначенням порушень ТОВ "Кривбасміталстіл" валютного, податкового та іншого законодавства не вказано.
Суд зауважує, що відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Отже, платник податків зобов`язаний допустити контролюючий орган до проведення перевірки лише у разі набуття контролюючим органом права на проведення документальної виїзної перевірки, яке має безпосередній зв`язок з наявністю підстав для проведення такої перевірки.
В даному випадку судом не встановлено підстав для проведення перевірки, призначеної наказом № 5080-п від 22.08.2019 року, оскільки сама по собі наявність в базі податкової інформації щодо платника податку не може слугувати підставою для здійснення документальної позапланової перевірки.
Згідно пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.
Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 ст.94 Податкового кодексу України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Отже, трактування вказаної норми дає підстави вважати, що за наявності обставин оскарження рішення про проведення перевірки неможливо стверджувати про безумовну законність підстав для проведення перевірки.
Представником відповідача у відзиві та в ході судового розгляду справи зазначалось про оскарження в судовому порядку наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № 5080-п від 22.08.2019 року.
Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року у справі № 160/8389/19 відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВБАСМІТАЛСТІЛ" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 5080-п від 22.08.2019 року.
Отже, в ході розгляду адміністративної справи 160/8389/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВБАСМІТАЛСТІЛ" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 5080-п від 22.08.2019 року буде встановлено законність підстав для проведення перевірки.
Згідно пункту 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Положеннями пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:
- платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;
- іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Щодо посилання відповідача на те, що наказ № 5080-п від 22.08.2019 року було підписано особою, яка не має права на такий підпис, суд зазначає, що в матеріалах справи наявний наказ Державної фіскальної служби України № 1049-о від 14.06.2019 року «Про покладення обов`язків на Сікіріну І.В. », яким покладено на Сікіріну І.В. - зааступника начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - виконання обов`язків начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з 18 червня 2019 року, з правом підпису фінансових документів.
Також суд звертає увагу, що під спором про право необхідно розуміти оскарження до суду рішення про застосування адміністративного арешту (пункт 94.11 статті 94 Податкового кодексу України), оскарження податкового повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що обумовило звернення податкового органу з заявою у порядку особливого провадження тощо.
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на субєкта владних повноважень. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За сукупності викладених обставин, зважаючи на не встановлення судом обставин наявності підстав для проведення перевірки, призначеної наказом № 5080-п від 22.08.2019 року, зважаючи на те, що сама по собі наявність в базі податкової інформації щодо платника податку не може слугувати підставою для здійснення документальної позапланової перевірки, оскарження наказу № 5080-п від 22.08.2019 року у судовому порядку, що по суті є запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідною заявою та виключає можливість стверджувати про безумовну законність підстав для проведення перевірки, перевіряючи обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна, суд дійшов висновку, що Головне управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області діяло поза межами компетенції, не на підставі та у спосіб, передбачений законом, у зв`язку з чим, заява податкового органу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255, 283, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 вересня 2019 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков