Справа № 140/2294/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2294/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмови зарахувати період проходження навчальних зборів з військової підготовки з 25.04.1982 по 01.09.1982 до страхового стажу та стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, зобов`язання відповідача зарахувати період проходження навчальних зборів з військової підготовки та місячної відпустки з 25.04.1982 по 01.09.1982 до страхового стажу та стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням вказаного стажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 2012 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При зверненні в березні 2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області позивачу стало відомо, що при призначенні пенсії відповідачем не було зараховано до страхового стажу період проходження військової підготовки з 25.04.1982 по 09.08.1982 року, коли він приймав участь у військовому учбовому зборі, що призвело до заниження розміру розрахованої пенсії. Зазначив, що на його письмове звернення до відповідача про зарахування такого страхового стажу відповідач листом від 10.04.2019 №374/С-02 повідомив, що оскільки позивач знаходився на навчальних зборах в період з 25.04.1982 по 09.08.1982, що мало місце після закінчення навчання та довідкою не стверджується проходження будь-якого виду військової служби, відтак підстав для зарахування до страхового стажу періоду з 25.04.1982 по 09.08.1982 немає. Позивач вважає таку відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання протиправною та просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 14.08.2019, в якому зазначив, що відповідно до ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується військова служба та період навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. При цьому вказав, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, для підтвердження військової служби приймаються військові квитки, довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, довідки архівних установ, а час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Вважає, що відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військові/таборні збори є військовою підготовкою, а не військовою службою.

Навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку здобувачів вищої освіти.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивач перебував на навчальних зборах після закінчення навчання у вищому навчальному закладі. Водночас, наявними документами не підтверджується проходження позивачем військової служби.

Крім того, зазначає, що із долучених до позовної заяви документів вбачається проходження позивачем навчальних зборів з 01.05.1982 по 01.08.1982, тобто після відрахування з числа студентів, у зв`язку із закінченням терміну навчання.

Також, звертає увагу суду на неспівпадіння періодів проходження навчальних зборів на підставі наданих довідок та заявлених позивачем позовних вимог.

Щодо зарахування до стажу роботи місячної відпустки після закінчення навчання та перед направленням на роботу, зазначає, що дана вимога є безпідставною, враховуючи відсутність положень в чинному законодавстві про зарахування вказаних періодів до стажу роботи.

З огляду на зазначене вважає, що правових підстав для зарахування до страхового стажу часу періоду проходження навчальних зборів та місячної відпустки з 25.04.1982 по 01.09.1982 немає.

У зв`язку із чим, представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченнях на відзив від 27.08.2019 позивач зазначив, що факт участі у навчальних зборах підтверджується відповідними довідками навчального закладу та військового комісаріату. Крім того, щодо зарахування до стажу роботи місячної відпустки після закінчення навчання зазначив, що згідно постанови ЦИК СССР №44 ради народних комісарів СССР від 16 серпня 1930 року, особи, які закінчили вищі навчальні заклади і технікуми, до приступу до місця праці отримують місячний відпуск, при цьому їм видається оплата у розмірі місячного окладу. Тобто, з 01.08.1982 по 01.09.1982 відповідно до діючого на той момент законодавства, позивач знаходився у відпустці.

У зв`язку із чим, вважає відмову відповідача про зарахування до страхового стажу періоду проходження військового збору та місячної відпустки з 25.04.1982 по 01.09.1982 протиправною та просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2012 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В березні 2019 року при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області позивачу стало відомо, що при визначені розміру пенсії йому не було зараховано до страхового стажу період проходження військової підготовки з 25.04.1982 по 09.08.1982 року, коли він приймав участь у військовому учбовому зборі, що призвело до заниження розміру розрахованої пенсії, у зв`язку із чим він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та зарахування до стажу часу проходження військової підготовки.

Листом від 10.04.2019 №374/С-02 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило, що оскільки позивач знаходився на навчальних зборах в період з 25.04.1982 по 09.08.1982, що мало місце після закінчення навчання та довідкою не стверджується проходження будь-якого виду військової служби, відтак підстав для зарахування до страхового стажу періоду з 25.04.1982 по 09.08.1982 немає.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Закон №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема архівної довідки Львівського національного аграрного університету №94 від 20.06.2019, ОСОБА_1 з 01.09.1977 року навчався у Дніпропетровському сільськогосподарському інституті по спеціальності агрономія.

16 серпня 1978 року відраховано з числа студентів у зв`язку з переводом на навчання до Львівського сільськогосподарського інституту.

29.08.1978 року зараховано студентом 2-го курсу агрономічного факультету денної форми навчання в порядку переводу з Дніпропетровського сільськогосподарського інституту.

29 квітня 1982 року відраховано з числа студентів у зв`язку із закінченням терміну навчання та присвоєно кваліфікацію вченого агронома, внаслідок чого було видано диплом з відзнакою НОМЕР_1 від 29.04.1982 року реєстраційний номер НОМЕР_2 і був направлений на військові збори після закінчення військової кафедри з 01.05 до 01.08.1982 року з виплатою стипендії, згідно наказу №50/4 від 18.03.1982 по Львівському сільськогосподарському інституті.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є не зарахування відповідачем до страхового стажу періоду проходження позивачем навчальних зборів з військової підготовки з 25.04.1982 до 01.08.1982 року.

Суд вважає таку відмову відповідача частково протиправною з огляду на наступне.

Частинами 1, 4 статті 11 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Згідно з пунктом 13 Порядку проведення військової підготовки студентів вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48 (далі - Порядок №48) військова підготовка здійснюється у формі навчальних занять, самостійної роботи студентів, практичної підготовки, навчального збору, контрольних заходів.

Пунктом 15 Порядку №48 визначено, що громадяни, які мають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли теоретичний і практичний курс навчання з військової підготовки у відповідному військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі та комплексні практичні заняття з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки, залучаються до проходження навчального збору, передбаченого програмою військової підготовки.

Навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку здобувачів вищої освіти.

Під час навчального збору на громадян поширюються права та обов`язки, встановлені актами законодавства для військовозобов`язаних, призваних на збори.

Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у вищих військових навчальних закладах (військових інститутах), які мають відповідну матеріально-технічну базу для проведення практичного навчання.

Порядок призову і направлення студентів та інших осіб на навчальний збір, проходження перед початком навчального збору медичного огляду визначається Міноборони разом з Генеральним штабом Збройних Сил (пункт 17 Порядку №48).

Згідно з пунктом 19 Порядку №48 навчальний збір завершується складенням студентами та іншими особами екзамену.

Спільним наказом Міністерства оборони України та Міністерством освіти і науки України від 14.12.2015 №719/1289, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1678/28123, затверджено Інструкцію про організацію військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - Інструкція №719/1289), відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І якої, військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - військова підготовка) на добровільних засадах проходять громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями.

Військова підготовка проводиться у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів (далі - ВНП) або у вищих військових навчальних закладах (далі - ВВНЗ).

Пунктом 1 Розділу ІІІ Інструкції №719/1289 військова підготовка громадян організовується і проводиться згідно з вимогами Закону України "Про вищу освіту", Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48 (зі змінами), та цієї Інструкції.

Військова підготовка включається до освітніх (освітньо-професійних чи освітньо-наукових) програм підготовки та навчальних планів вищого навчального закладу, здобувачі вищої освіти якого проходять військову підготовку як окрему навчальну дисципліну, і складається з теоретичного і практичного курсів військової підготовки у військовому навчальному підрозділі або у вищому військовому навчальному закладі, комплексних практичних занять з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки на базі військових частин або навчальних центрів вищих військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів) та навчального збору.

Згідно з пунктами 1-4 Розділу ІV Інструкції №719/1289 громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра та пройшли теоретичний і практичний курси навчання з військової підготовки у відповідному ВНП або ВВНЗ, залучаються до проходження передбаченого програмою військової підготовки навчального збору.

Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у ВВНЗ (військових інститутах), які мають відповідну польову навчально-матеріальну базу для проведення практичного навчання.

Проведення навчального збору є завершальним етапом військової підготовки громадян.

На навчальному зборі вдосконалюються командирські та методичні навички громадян, отримані ними під час засвоєння програми військової підготовки у ВНП (ВВНЗ), виконуються вправи зі стрільб, водіння військової (бойової) техніки та вирішуються інші практичні завдання.

Пунктом 11 Розділу ІV Інструкції №719/1289 передбачено, що на період проходження навчального збору на громадян, які проходять військову підготовку, поширюються всі права та обов`язки військовозобов`язаних згідно з законодавством. Громадяни, які проходять військову підготовку, під час збору іменуються солдатами, а ті з них, які проходять або пройшли раніше військову службу в Збройних Силах України i мають військові звання, - за їх військовими званнями.

Пунктом 10 Розділу V Інструкції №719/1289 громадянам України, які здобули вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу або за їх бажанням можуть бути прийняті на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Матеріалами справи, зокрема довідкою Горохівського районного військового комісаріату №725 від 21.06.2019, підтверджується, що ОСОБА_1 проходив військову підготовку при Львівському сільськогосподарському інституті за спеціальністю: Командир мотострілкового взводу на БМП. ВОС-0002. Після закінчення військової кафедри в період з 01.05.1982 по 01.08.1982 був направлений на дев`яностоденні навчальні військові збори за спеціальністю: Командир мотострілкового взводу на БМП. ВОС -0002. з виплатою стипендії згідно наказу №50/4 від 18.03.1982 року по Львівському сільськогосподарському інституті.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач брав участь у навчальних зборах з військової підготовки з 01.05.1982 до 01.08.1982, а не з 25.04.1982, як стверджує позивач у позовній заяві, а відтак, до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком підлягає зарахуванню період участі позивача у навчальних зборах з військової підготовки саме з 01.05.1982 до 01.08.1982, а не з 25.04.1982.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовляючи позивачу в перерахунку його пенсії з урахуванням періоду проходження позивачем навчальних зборів з військової підготовки з 01.05.1982 до 01.08.1982 року діяв всупереч нормам чинного законодавства.

Щодо зарахування до страхового стажу місячної відпустки з 01.08.1982 по 01.09.1982 після закінчення навчання та перед направленням на роботу, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про персональний розподіл молодих спеціалістів, які закінчили вищі і середні спеціальні навчальні заклади СРСР, затвердженого наказом Міністерства вищої і середньої освіти СРСР від 18.03.1968 року №220 молодим спеціалістам, яких було направлено на роботу після закінчення навчального закладу, надавалася місячна відпустка. На час відпустки молодому спеціалісту у відповідності до постанови ЦВК РНК від 16.09.1930 року №44/411 та роз`яснень НКП СРСР від 21.06.1933 року №75 виплачувалась допомога в розмірі місячної стипендії за рахунок підприємства (установи, організації), до якої направлявся молодий фахівець. Заробітна плата за час відпустки не виплачувалась, за винятком тих випускників, які направлялись на роботу до районів Крайньої півночі (наказ Міністерства вищої і середньої спеціальної освіти від 13.01.1969 року №30). Названі вище нормативно - правові документи дають право зараховувати до трудового стажу періоду між датою закінчення навчального закладу та датою зарахування на посаду вчителя. У 1960- 1970 роках всі середні спеціальні навчальні заклади видавали накази про дозвіл на видачу випускникам училищ, технікумів, коледжів дипломів. Підставою для їх видачі були накази Міністерства вищої освіти СРСР від 13 листопада 1956 року №900, від 25.01.1966 року №53. Ці накази водночас передбачали відрахування випускників зі складу студентів.

Як встановлено судом, 29.04.1982 позивач відраховано з числа студентів у зв`язку із закінченням терміну навчання та присвоєно кваліфікацію вченого агронома, внаслідок чого було видано диплом з відзнакою НОМЕР_1 від 29.04.1982 реєстраційний номер НОМЕР_2 і був направлений на військові збори після закінчення військової кафедри з 01.05 до 01.08.1982 з виплатою стипендії, згідно наказу №50/4 від 18.03.1982 по Львівському сільськогосподарському інституті.

Після проходження з 01.05.1982 по 01.08.1982 навчальних військових зборів, позивач перебував у відпустці з 01.08.1982 по 01.09.1982, як це було передбачено наказом Міністерства вищої і середньої освіти СРСР від 18.03.1968 року №220, після чого був зарахований згідно наказу №80 від 01.09.1982 до Горохівського совхоз-технікуму на посаду агронома-насінника (селекціонера).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-ІУ, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З врахуванням вищевикладеного суд вважає, підставною вимогу позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду перебування у відпустці з 01.08.1982 по 01.09.1982.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу та стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, періоду проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.05.1982 по 01.08.1982 та періоду відпустки з 01.08.1982 по 01.09.1982, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, а відтак така відмова є протиправною.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.05.1982 по 01.08.1982 та період відпустки з 01.08.1982 по 01.09.1982 до страхового стажу та стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.05.1982 по 01.08.1982 та період відпустки з 01.08.1982 по 01.09.1982 до страхового стажу та стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, з моменту звернення із відповідною заявою до відповідача.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 768, 40 грн., сплачений згідно квитанції №5 від 26.07.2019. (а.с.2)

Керуючись статтями 243-246, 257, 263, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.05.1982 по 01.08.1982 та період відпустки з 01.08.1982 по 01.09.1982 до страхового стажу та стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.05.1982 по 01.08.1982 та період відпустки з 01.08.1982 по 01.09.1982 до страхового стажу та стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, з моменту звернення із відповідною заявою до відповідача.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, адреса: 43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В.

Суддя Ю.Ю. Сорока