Справа № 0440/6844/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6844/18
головуючий суддя І інстанції Сліпець Н.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року в адміністративній справі № 0440/6844/18 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог (а.с. 85-88), просила:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо несплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період часу з 02.02.2012 року по 31.12.2017 року протиправною;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області сплатити суддівську винагороду за період часу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року ОСОБА_1 в сумі 2036797.94 грн., сплативши з цієї суми податки з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо несплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період часу з 02.02.2012 року по 31.12.2017 року протиправною.

Зобов`язано Територіальне управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області сплатити суддівську винагороду за період часу з 02.02.2012 року по 31.12.2017 року ОСОБА_1 в сумі 593 484,24 грн., сплативши з цієї суми податки з доходів фізичних осіб за виключенням сум податків, сплачених у серпні 2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині зобов`язання відповідача сплатити позивачу суддівську винагороду за період часу з 02.02.2012 року по 31.12.2017 року в сумі 593 484,24 грн. та ухвалити в цій частині нову постанову про зобов`язання відповідача сплатити позивачу суддівську винагороду за період часу з 02.02.2012 року по 31.08.2018 року в сумі 1927635.89 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що оскільки за період вимушеного прогулу з 02.02.2012 року по 31.07.201 року суддівська винагорода (заробітна плата) змінювалась з одночасним підвищенням посадових окладів суддів, то обчислення заробітної плати має проводитись з урахуванням приписів абз. 7-8 п. 2 розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від от 08.02.1995 року № 100, тобто з урахуванням виплат, що встановлені після підвищення окладів.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області було подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки сторонами не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Позивач в судовому засіданні просила задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Інші учасники судового процесу, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останніх.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради юстиції від 01 березня 2011 року № 128/0/15-11 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за порушення присяги». Визнано протиправною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 03 листопада 2011 року № 4005-У1 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з порушенням присяги судді». Дане рішення постановою Великої палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року залишено без змін та набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення, наказом в.о. голови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська «Про скасування наказу» № 12-к від 31.07.2018 року було скасовано наказ № 12-к від 02.02.2012 року про відрахування зі штату Кіровського районного суду м. Дніпропетровська судді Васіної Лілії Анатоліївни, згідно постанови Верховної ради України від 03.11.2011 №4005-VI «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська» у зв`язку з порушенням присяги судді». Пунктом 2 вказаного наказу передбачено, що суддя Васіна Лілія Анатоліївна має приступити до роботи з 01.08.2018 року.

Згідно довідки-розрахунку № Б-с-1235 від 23.11.2018 року Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, сума грошової винагороди за 1 603 робочі дні за період з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року складає 715 018,15 грн.

Проте, суддівська винагорода за час вимушеного прогулу у період з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року позивачу в повному обсязі виплачена не була.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача по неповній виплаті суддівської винагороди за час вимушеного прогулу у період з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на протиправну бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо несплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період часу з 02.02.2012 року по 31.12.2017 року, обґрунтованим є зобов`язання відповідача сплатити позивачу суддівську винагороду за час вимушеного прогулу за вказаний період у сумі 593484.24 грн.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. «з» ч. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від от 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок № 100), останній застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу.

Абзац 4 частини 2 Розділу ІІ «Період, за яким обчислюється середня заробітна плата» Порядку №100, визначає, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Крім того, відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ «Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати» Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно п. 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що у разі поновлення працівника на роботі, останній наділяється правом на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як свідчать встановлені обставини справи, ОСОБА_1 була невиплачена суддівська винагорода за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2012 року по 31.12.2017 року. Також, на переконання позивача, суддівська винагорода за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року була виплачена їй у неповному обсязі.

З наданої відповідачем довідки-розрахунку № Б-с-1235 від 23.11.2018 року вбачається, що сума грошової винагороди за 1 603 робочі дні за період з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року складає 715 018,15 грн.

Вказана сума була розрахована за наступною формулою: (5207.75 грн.+4382.45 грн.) : 21.5 *1603, де:

- 5207.75 грн. сума грошової винагороди за жовтень 2011 року;

- 4382.45 грн. сума грошової винагороди за листопад 2011 року;

- 21.5 середня кількість робочих днів з жовтень (21 р.д.) та листопад 2011 року (22 р.д.)

- 1603 кількість днів вимушеного прогулу.

Так, в поданих поясненнях відповідач зазначив, що вказана сума розрахована на підставі абз. 4 п. 2 Порядку № 100.

Отже, за доводами відповідача, розрахунок належної позивачу суми суддівської винагороди за час вимушеного прогулу має розраховуватись виходячи з попередніх двох місяців роботи позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 7-8 п. 2 Розділу ІІ Порядку № 100, у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Як свідчать встановлені обставини справи, у період з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року відбувалась зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів професійних суддів, що також підтверджується наявними в матеріалах справи довідками Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 06.08.2018 року № Б-с-837, від 06.08.2018 року № Б-с-832, від 06.08.2018 року № Б-с-833, від 06.08.2018 року № Б-с-834, від 06.08.2018 року № Б-с-835, від 06.08.2018 року № Б-с-836, від 23.11.2018 року № Б-с-1235.

Відтак, з огляду на вказані обставини і, на що не звернув увагу суд першої інстанції частково задовольняючи позов, розрахунок належної позивачу суми суддівської винагороди за час вимушеного прогулу, має розраховуватись з урахуванням приписів абз. 7-8 п. 2 Розділу ІІ Порядку № 100.

Так, враховуючи необхідність застосування спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 року було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи відповідає розрахована сума суддівської винагороди за час вимушеного прогулу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, викладена в довідці-розрахунку від 23.11.2018 року № Б-с-1235, сформованої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, приписам абз. 7, 8 п. 2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100;

- яка сума грошової винагороди належна до сплати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, з урахуванням приписів абз. 7, 8 п. 2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського наукового-дослідного інституту судових експертиз від 03.07.2019 року № 2787/2788-19, розрахунок суддівської винагороди (середньої заробітної плати судді) за час вимушеного прогулу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, яка підлягає стягненню з відповідача, викладений в Довідці-розрахунку від 23.11.2018 року № Б-с-1235 за підписом начальника ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області Ігнатьєвої А ОСОБА_2 В. та головного бухгалтера ОСОБА_3 не відповідає приписам абз. 7, 8 пункту 2 розділу ІІ Порядку визначення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100.

Розрахований експертом розмір суддівської винагороди за даними довідок та особових листків за період часу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, з урахуванням абзацу 7, 8 пункту 2 Розділу ІІ Порядку визначення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 становить 2255308.79 грн.

Розрахована експертом сума суддівської винагороди належна до сплати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, з урахуванням приписів абз. 7, 8 п. 2 Розділу ІІ Поряду обчислення середньої заробітної плати, який затвреджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, за умови що доходи у Регіональному центрі надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області за 2018 рік отримані у період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року, становлять 2033296.79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відтак, висновок експертного економічного дослідження від 03.07.2019 року № 2787/2788-19 - є доказом, в розумінні приписів ст. 72 КАС України.

В свою чергу, відповідачем доказів або пояснень, які б спростовували вказані висновки судової експертизи, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, до суду надано не було.

Також, необхідно зазначити, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 року було зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надати до Третього апеляційного адміністративного суду розрахунок суми грошової винагороди ОСОБА_1 за період з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, сформований з урахуванням приписів абз. 7, 8 п. 2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів Україні від 08.02.1995 року № 100.

На виконання вказаної ухвали, відповідачем до суду апеляційної інстанції був наданий лист від 14.05.2019 року № 1158/19, в якому зазначено, що будь-які інші розрахунки щодо нарахування суддівської винагороди за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , окрім поданих до суду, у територіального управління відсутні. Зазначено про необхідність розрахунку суддівської винагороди позивача на підставі абз. 3 п. 2 Порядку № 100.

Таким чином, встановивши зміст спірних правовідносин та проаналізувавши подані сторонами докази, враховуючи, що розгляд справи про поновлення на роботі тривав більше року не з вини позивача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що належна позивачу сума суддівської винагороди за час вимушеного прогулу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року становить 2255308.79 грн.

Поряд з вказаним, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем в добровільному порядку було сплачено позивачу суму суддівської винагороди за період часу з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року в сумі 222012.00 грн.

Відтак, вказана сума підлягає відрахуванню з належної позивачу суми суддівської винагороди за час вимушеного прогулу за період часу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року, та до виплати має становити 2033296.79 грн. (2255308.79 грн. - 222012.00 грн.).

При цьому, що стосується висновків суду першої інстанції, відносно можливості відрахування із вказаної суми суддівської винагороди за час вимушеного прогулу, отриманої позивачем заробітної плати в Комунальному закладі «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради, а також у встановлених судом апеляційної інстанції ТОВ «Ніккєй Груп» та Регіональному центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги за період з 1 кварталу 2012 року по 4 квартал 2017 року, які ґрунтуються на положеннях п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що викладені у вказаній постанові роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку було виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року № 3248- IV «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», а положення ст. 235 КЗпП України відповідних застережень не містять.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 року по справі № 826/808/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з метою ефективного захисту прав позивача, зазначена сума суддівської винагороди за час вимушеного прогулу за період часу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року у розмірі 2033296.79 грн., з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України та ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача сплати позивачу суму суддівської винагороди у розмірі 593484.24 грн. та прийняття в цій частині нової постанови, стягнувши на користь позивча суддівську винагороду а період часу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року в сумі 2033296.79 грн., сплативши з цієї суми податки з доходів фізичних осіб за виключенням сум податків, сплачених у серпні 2018 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року в адміністративній справі № 0440/6844/18 скасувати в частині зобов`язання Територіальне управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області сплатити суддівську винагороду за період часу з 02.02.2012 року по 31.12.2017 року ОСОБА_1 в сумі 593 484,24 грн., сплативши з цієї суми податки з доходів фізичних осіб за виключенням сум податків, сплачених у серпні 2018 року та в цій частині прийняти нову постанову.

Стягнути з Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за час вимушеного прогулу з 02.02.2012 року по 31.07.2018 року в сумі 2033296.79 грн., сплативши з цієї суми податки з доходів фізичних осіб за виключенням сум податків, сплачених у серпні 2018 року.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на підставі та в порядку, передбаченому ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова