Справа № 300/1803/19
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"03" вересня 2019 р. справа № 300/1803/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши матеріали адміністративного позову Первинної профспілкової організації Комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги» до Івано-Франківської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальний заклад «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги», про визнання протиправним та скасування у відповідній частині рішення від 17.05.2019 № 1146-28/2019, -
В С Т А Н О В И В:
Первинна профспілкова організація Комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги» 30.08.2019 звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальний заклад «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги», в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення, ухвалене двадцять восьмою сесією сьомого демократичного скликання Івано-Франківської обласної ради від 17.05.2019 за № 1146-28/2019 «Про припинення (реорганізацію) «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги» в частині п. 2 цього рішення, а саме: «Припинити (реорганізувати) комунальний заклад «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги» шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради», а також в частині п. 3 оскаржуваного рішення, а саме щодо: «Встановити, що комунальне некомерційне підприємство «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської міської ради» є правонаступником майна, прав та обов`язків комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги».
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Статтею 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, серед яких - у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини 1).
При цьому, зазначений у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Згідно пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII держава сприяє розвитку закладів охорони здоров`я усіх форм власності.
Порядок створення, припинення закладів охорони здоров`я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом (частина 2 статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).
Мережа державних і комунальних закладів охорони здоров`я формується з урахуванням потреб населення у медичному обслуговуванні, необхідності забезпечення належної якості такого обслуговування, своєчасності, доступності для громадян, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. Існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена (частина 3 статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).
Планування розвитку мережі державних і комунальних закладів охорони здоров`я, прийняття рішень про її оптимізацію, створення, реорганізацію, перепрофілювання державних і комунальних закладів охорони здоров`я здійснюються відповідно до закону органами, уповноваженими управляти об`єктами відповідно державної і комунальної власності (частина 4 статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).
Відповідно до статей 80-81 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.
Згідно з частинами 1-2 статті 62 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.
В свою чергу, частинами 1-3 статті 78 ГК України визначено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).
Приписами частин 1 і 2 статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відповідно до частини 1 статті 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (стаття 327 ЦК України).
Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Припинення комунального закладу є етапом реалізації волі власника, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.
Таким чином, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні обласних рад, не може бути розглянуто за правилами КАС України.
Суд звертає увагу на те, що за змістом долученої до позовної заяви копії рішення Івано-Франківської обласної ради від 17.05.2019 № 1146-28/2019 «Про припинення (реорганізацію) «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги», зазначене рішення прийнято відповідно до пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 104-108 ЦК України, статей 59, 78 ГК України, статті 16 «Основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я», статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Положення про управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженого рішенням обласної ради від 10.06.2016 № 205-5/2016.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при здійсненні повноважень щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, останні не є суб`єктами владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, а є рівноправними суб`єктами майнових відносин, дії яких спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися цим майном відповідно до закону.
Окрім цього, відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року в справі № 11-576апп18.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (п. 24 рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України) суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад, а також те, що цей спір пов`язаний з припиненням діяльності юридичної особи, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися за правилами господарського судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин, суд дійшов висновку відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Первинної профспілкової організації Комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги» до Івано-Франківської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальний заклад «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги», про визнання протиправною та скасування вимоги про визнання протиправним та скасування у відповідній частині рішення від 17.05.2019 № 1146-28/2019.
Керуючись статтями 170, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом Первинної профспілкової організації Комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги» до Івано-Франківської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальний заклад «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги», про визнання протиправною та скасування вимоги про визнання протиправним та скасування у відповідній частині рішення від 17.05.2019 № 1146-28/2019.
З врахуванням приписів частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснити Первинній профспілковій організації Комунального закладу «Івано-Франківська станція швидкої медичної допомоги», що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Івано-Франківської області.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.