Справа № 420/3731/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3731/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними дії Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46 ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 37743414) щодо не зарахування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 24.06.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 03.09.1984 року по 19.06.2007 року та зобов`язати Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська,46 ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 37743414) зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 24.06.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 03.09.1984 року по 19.06.2007 року та призначити пенсію з 03.10.2018 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що працював на посадах, які включено до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Загальний пільговий стаж позивача складає більше 33 років 10 місяців 6 днів у шкідливих та важких умовах позивач працював повний робочий день понад 28 років. Позивач 03.10.2018 року звернувся до Ізмаїльського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення за віком на пільгових умовах за Списком №2, виробництв, робіт, професій, посаді показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Факт звернення до відповідача саме 03.10.2018 року підтверджується рішенням №362 від 06.11.2018 року про відмову у призначенні пенсії і на переконання позивача саме з цієї дати необхідно призначити пенсію. Рішенням №362 від 06.11.2018 року у призначенні пенсії відмовлено, відповідачем до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на вказаних посадах, вважаючи, що вказана робота моториста-матроса вважається роботою на сумісних посадах. Зазначене рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №362 від 06.11.2018 року позивач вважає протиправним та таким, що прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з тим, що до Списків №2 включені професії робітників під загальною назвою «матрос і моторист», то право на пільгове пенсійне забезпечення мають робітники всіх найменувань цієї професії, у тому числі матрос-моторист, так як всі ці найменування є похідними професіями, передбаченими Списками.

Представником Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області надано до суду відзив на позов (а.с.35-37) та заперечення на уточнений позов, в яких відповідач висловлює свої заперечення щодо позову та зазначає, що для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , необхідно застосувати чинні Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає права на пенсію за віком на пільгових умовах». При цьому, відповідач зазначає, що однією з обов`язкових умов призначення пільгової пенсії, згідно п. «б» ст.13 «Про пенсійне забезпечення», є атестація робочого місця. Згідно записів у трудовій книжці з 03.09.1984 року по 19.06.2007 року ОСОБА_1 працював на посаді моториста-матроса, що також підтверджується актом зустрічної перевірки. Управлінням проведена перевірка обґрунтованість видачі зазначеної довідки. В ході зустрічної перевірки спеціалістом управління встановлено, що дані довідки №СКР 8/171 від 18.09.2018 року не відповідають первісним документам, а саме у довідці відображено період роботи ОСОБА_1 на посаді «матрос». Таким чином, оскільки посада моториста-матроса не передбачена Списком №2 та посада моториста не підтвердилась первинними документами, то і зарахувати зазначені періоди роботи позивача до пільгового стажу є неможливим. Відповідач зазначає, що позивач набуде право на пенсію на загальних вимогах, тобто в 60 років при наявності загального стажу не менше 28 років. Отже, враховуючи вищезазначене, для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правові підстави відсутні. Також, відповідач вважає, що позивач безпідставно посилається на ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та на постанову Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Позивачем, 12.08.2019 року надано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що частково погоджується із запереченнями відповідача зокрема щодо необхідності застосування Списків, що чинні на період робот особи. При цьому, позивач звертає увагу суду, що у рішенні №362 від 06.11.2018 року відсутня підстава для відмови у призначення пенсії у зв`язку із відсутністю атестації робочого місця. Тому посилання у відзиві на те, що позивачем не надано докази атестації робочого місця для призначення пільгової пенсії є некоректним, оскільки відповідач в момент звернення позивача із заявою для призначення пільгової пенсії не вимагав такі відомості, а в рішенні про відмову у призначені пенсії не відображено про необхідність надання доказів про атестацію робочого місця.

Ухвалою суду від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 , 03.10.2018 року звернувся до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії (а.с.42) до якої додав: довідку №СКР 8/176, трудову книжку ЛТ-І №1151624, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року №211.

Відповідно до записів в трудовій книжці (а.с.13-14), позивач:

з 01.09.1982 року по 09.01.1983 року працював слюсарем 3 розряду з ремонту рухомого складу;

09.01.1983 року звільнений за власним бажанням;

з 31.01.1983 року зарахований учнем матроса портового флоту;

з 09.06.1983 року присвоєну кваліфікацію матроса 2-го класу;

з 10.06.1983 року по 20.06.1984 року працював матросом 2 класу на теплоході «Мурманск»;

з 20.06.1984 року присвоєно кваліфікацію моториста 2 класу суден портового флоту;

з 12.12.1986 року позивачу присвоєно кваліфікацію матроса 1 класу суден портофлоту;

з 13.12.1986 року переведений мотористом 2 класу, матросом 1 класу на теплоході «Московський - 6». На даній посаді позивач пропрацював по 03.05.1987 року;

з 04.05.1987 року присвоєно кваліфікацію моториста 1 класу суден портового флоту;

з 05.05.1987 року по 13.08.2004 року переведений мотористом 1 класу - матросом 1 класу теплоходу «Моськовський - 6»;

з 14.08.2004 року по 04.03.2005 року працював ПЛК-10/35 мотористом 1 класу матросом 1 класу;

з 04.03.2005 року по 06.09.2005 року переведений мотористом 1 класу - матросом 2 класу теплоходу «Донец»;

з 06.09.2005 року по 01.01.2006 року переведений мотористом 1 класу матросом 1 класу на теплохід «Московський-6»;

з 01.01.2006 року по 17.08.2006 року переведений мотористом 1 класу - матросом 2 класу ПАК-1;

з 17.08.2006 року по 20.05.2009 року переведений мотористом 1 класу - матросом 1 класу на теплоході «Московський-9»;

з 20.05.2009 року по 15.06.2009 року переведений стажером змінного помічника майстра - старшого механіка ПЛК-2;

з 15.06.2009 року по 08.10.2009 року переведений старшим помічником кронмайстра - змінним механіком ПЛК-2;

з 08.10.2009 року по 04.01.2010 року працював стажером змінного помічника капітана - змінного механіка теплохода;

з 04.01.2010 року працює на посаді старшого помічником капітана - змінним механіком теплохода.

Відповідно до свідоцтва №67 позивачу з 04.05.1987 року присвоєно спеціальність моториста 1 класу (з/б а.с.14).

Судом також досліджено довідку Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» СКР8/172 від 18.09.2018 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.52). Відповідно до зазначеної довідки ОСОБА_1 працював повний робочий день на Державному підприємстві «Ренійський морський торгівельний порт» в період з 03.08.1984 року по 04.05.1987 року мотористом 2 класу т/х «Московський-6», з 05.05.1987 року по 21.08.2002 року мотористом 1 класу т/х «Московський-6», з 19.06.2002 року по 19.06.2007 року мотористом 1 класу т/х «Московський-9» та виконував роботу з перевищенням шкідливих чинників виробничої сфери, що постійно працюють в акваторії порту (за винятком службово-роз`їзного приміського і внутрішнього сполучення) за професією, посадою моторист, що передбачена списком №2 XXVIII розділ 3, п.28.3-4в код КП ОКПО 01125809 підстава КМУ №36 від 16.01.2003 року.

Як вбачається з додатку №17 до колективного договору від 1987 року до переліку посад працівників Ренійського порту, яким надається додаткова відпустка та скорочений робочий день за шкідливі умови праці входить і посади матросів всіх найменувань (а.с.23).

В додатку №7 до колективного договору до вищезазначеного переліку також відносяться посади матросів всіх найменувань (а.с.24).

Наказом №196 від 20.04.1999 року за результатами атестації робочих місць за умовами праці встановлено тривалість відпустки за особливий характер праці зокрема і мотористам-матросам теплоходу «Московський-9» та «Московський-6» (а.с.57-58).

Також, Наказом №473 від 19.06.2002 року за результатами атестації робочих місць суден портофлоту за умовами праці, зокрема за мотористами теплоходу «Московський 1, 6, 9» затверджено право на додаткову відпустку за роботу у важких умовах праці, доплату до посадового окладу, пільгове пенсійне забезпечення за списком №2, видачу молока за роботу у шкідливих умовах (а.с.62-64).

Відповідно до довідки №8/169 від 18.09.2018 року згідно висновку Державної експертизи умов праці від 01.08.2008 року №274/08-2008 моторист т/х «Московський-1» портового флоту загальні підстави (а.с.65).

Позивач, 03.10.2018 року звернувся до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 (а.с.42), до якої додав військовий квиток, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, довідку про прийняття на роботу, ідентифікаційний номер, довідку про право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №СКР 8/172 (а.с.52), копію трудової книжки (а.с.43).

Провідним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №3 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління ПФУ в Одеській області проведено перевірку достовірності та обґрунтованості відомостей зазначених у довідці «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №СКР 8/172 від 18.09.2018 року за результатами якої складено Акт №11269 від 22.10.2018 року (а.с.54-56).

У висновках акту перевіряючим зазначено, що дані довідки №СКР 8/172 від 18.09.2018 року не відповідають перевіреним документам, а саме у довідці відображено період робот ОСОБА_1 на посаді «матрос».

Ізмаїльським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області, за результатами розгляду заяви позивача від 03.10.2018 року, прийнято рішення №362 від 06.11.2018 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії (а.с.11-12). У вказаному рішенні відповідачем зазначено, що згідно Класифікатора Професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 року №257 наявні посади матрос і моторист, посада моториста-матроса відсутня. Таким чином робота моториста- матроса вважається роботою на сумісних посадах. З даного приводу відповідач в рішенні зазначає, що п.9 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, визначено, що, якщо працівник працює на сумісних роботах, одна із яких Списками передбачена, пенсія призначається на загальних умовах. Посилаючись на записи у трудовій книжці відповідач зазначає, що з 03.09.1984 року по 19.06.2007 року позивач працював на посаді моториста-матроса, що також підтверджується актом зустрічної перевірки підстав видачі пільгової довідки. За наведених обставин, відповідачем відмовлено у призначені пенсії позивачу за Списком №2 та зазначено, що право на пенсію за віком на загальних умовах позивач набуде в 60 років при наявності загального стажу не менше 28 років.

Вказане рішення направлено позивачу 11.01.2019 року за №263/07 (а.с.12).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (в редакції на час звернення позивача із заявою).

Відповідно до ст.1 Закону №1788-XII, зокрема, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже, підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім, досягнення відповідного віку, наявність потрібного стажу, наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок № 442), за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах поний робочий день. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд наголошує, що відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії за Списком №2 з підстав того, що посада матроса-моториста відсутня у Класифікаторі Професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 року №257.

З матеріалів справи судом встановлено, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових йому було 57 років.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, загальний стаж роботи позивача становить 33 роки, 10 місяців і 6 днів.

В свою чергу, постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад робота в яких дає право на державну пенсію в пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Розділом ХХХ «Транспорт» підрозділ 3 «Річковий флот» правом пільгового пенсійного забезпечення користуються мотористи, старші мотористи.

Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 затверджено Список виробництв, цехів, професій, посад робота у яких дає право на державну пенсію в пільгових умовах та в пільгових розмірах, в якому за кодом 706 визначено посади «мотористів всіх найменувань».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в розділі 3 Морський і річковий флот якого за кодом 706 визначено посади «мотористів всіх найменувань».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 затверджено нові Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в підрозділі 3 «Морський і річковий флот» розділу XXVIII «Транспортні послуги» якого за кодом 28.3-4в визначено посаду «моторист».

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Кабінетом Міністрів України 18.11.2005 року прийнято Наказ №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі Порядок №383).

Відповідно до п.1 вказаного Порядку №383 згідно з пунктом другим Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 36-2003-п ) (далі - Список №1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 .

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивача, з 20.06.1984 року позивачу присвоєно кваліфікацію моториста 2 класу суден портового флоту.

З моменту присвоєння позивачу кваліфікації моториста 2 класу суден портового флоту, позивач займав посади моториста та матроса різних класів, а саме:

з 20.06.1984 року по 12.12.1986 року присвоєно кваліфікацію моториста 2 класу суден портового флоту;

з 12.12.1986 року по 13.12.1986 року позивачу присвоєно кваліфікацію матроса 1 класу суден портофлоту;

з 13.12.1986 року по 04.05.1987 року переведений мотористом 2 класу, матросом 1 класу на теплоході «Московський - 6»;

з 04.05.1987 року по 05.05.1987 року присвоєно кваліфікацію моториста 1 класу суден портового флоту;

з 05.05.1987 року по 14.08.2004 року переведений мотористом 1 класу - матросом 1 класу теплоходу «Моськовський - 6»;

з 14.08.2004 року по 04.03.2005 року працював ПЛК-10/35 мотористом 1 класу матросом 1 класу;

з 04.03.2005 року по 06.09.2005 року переведений мотористом 1 класу - матросом 2 класу теплоходу «Донец»;

з 06.09.2005 року по 01.01.2006 року переведений мотористом 1 класу матросом 1 класу на теплохід «Московський-6»;

з 01.01.2006 року по 17.08.2006 року переведений мотористом 1 класу - матросом 2 класу ПАК-1;

з 17.08.2006 року по 20.05.2009 року переведений мотористом 1 класу - матросом 1 класу на теплоході «Московський-9».

Довідкою Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» СКР8/172 від 18.09.2018 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній також підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на Державному підприємстві «Ренійський морський торгівельний порт» в період з 03.08.1984 року по 04.05.1987 року мотористом 2 класу т/х «Московський-6», з 05.05.1987 року по 21.08.2002 року мотористом 1 класу т/х «Московський-6», з 19.06.2002 року по 19.06.2007 року мотористом 1 класу т/х «Московський-9» та виконання роботи з перевищенням шкідливих чинників виробничої сфери, що постійно працюють в акваторії порту (за винятком службово-роз`їзного приміського і внутрішнього сполучення) за професією, посадою моторист, що передбачена списком №2 XXVIII розділ 3, п.28.3-4в код КП ОКПО 01125809 підстава КМУ №36 від 16.01.2003 року.

Отже позивач, в період з 20.06.1984 року по 20.05.2009 року перебував на посаді і моториста і матроса. При цьому, в період з 03.08.1984 року по 19.06.2007 року виконував роботу з перевищенням шкідливих чинників виробничої сфери, що постійно працюють в акваторії порту за професією, посадою моторист. Суд звертає увагу, що саме посада моториста включена до Списків виробництв, цехів, професій, посад робота у яких дає право на державну пенсію в пільгових умовах та в пільгових розмірах від 22.08.1956 року, від 26.01.1991 року, від 11.03.1994 року, від 16.01.2003 року.

Отже, період роботи, під час якого позивач перебував на посаді моториста, вищезазначеними постановами включено до списку посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку №442 та п.1.5 п.1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Як встановлено судом, перша атестація Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» проведена в 1999 році за результатами якої Ренійським морським торгівельним портом прийнято Наказ №196 від 20.04.1999 року про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці стосовно надання додаткової відпустки за працю у важких та шкідливих умовах. Також атестацію підприємства проведено в 2002 році та відповідно до висновку державної експертизи умов праці від 24.05.2002 року посада «моторист» відповідає вимогам Списку №2.

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (637-93-п).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, позивачем надані відповідачу усі необхідні документи, зокрема: трудова книжка з відповідними записами перебування позивача на посаді моториста, довідка Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» СКР8/172 від 18.09.2018 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у зв`язку з чим у відповідача не було підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи на посаді моториста 03.09.1984 року по 19.06.2007 року.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відмову у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з тим, що позивач працював на посаді «моториста-матроса», як, в свою чергу відсутня в Класифікаторі Професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 року №257, адже судом вище з`ясовано законодавчі підстави та вимоги стосовно призначення пенсії особі відповідно до Списку №2 та зазначено, що позивачем виконано вимоги законодавства, надано всі необхідні документи. Наявність професії, посади, що міститься в Списку №2 в Класифікаторі Професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 року №257, не є вимогою для призначення пенсії особі відповідно до Списку №2.

Також відповідачем не надано до суду жодного доказу на обґрунтування позиції стосовно того, що позивач виконував роботу за сумісництвом, у зв`язку з чим такі твердження відповідача суд не вважає належними доказами.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення про відмову у призначенні ОСОБА_2 , пенсії за віком відповідно Списку №2 від 06.11.2018 року №362, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідності їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЗаконуУкраїни «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Суд зазначає, що призначення пенсії має здійснюватись з дати звернення позивача з відповідною заявою, а саме з 03.10.2018 року.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 03.09.1984 року по 19.06.2007 року.

Зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 03.09.1984 року по 19.06.2007 року та призначити пенсію з 03.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, (, 68609, Одеська обл., м.Ізмаїл, вул.Кишинівська, 46).

Суддя П.П. Марин

.