Справа № 766/9581/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 766/9581/17

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Потапчука В.О.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника заявника Заверюха К ОСОБА_1 .

представників відповідача Кравченко А.М., Павлюк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача по виконанню рішення суду та встановлення судового контролю та клопотання ОСОБА_2 в порядку ч.4 ст.382 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача по виконанню рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року.

Крім цього, було подано клопотання в порядку ч.4 ст.382 КАС України, в якій просив суд накласти на керівника суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, відповідального за виконання рішення, штраф у розмірі, передбаченого частиною другою статті 382 КАС України.

В обґрунтування поданої заяви та клопотання ОСОБА_2 зазначив, що в червні 2017 року він звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не проведення перерахунку пенсії з 01.01.2008 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294, а також відмову Управління у включенні в грошове забезпечення для перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення, отриманого протягом останніх 24 місяців перед звільненням, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язати Управління здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії без обмеження її максимальним розміром за вказаний період та у зазначених розмірах з урахуванням фактично здійснених щомісячних пенсійних виплат: з 01.01.2008 року по 31.05.2016 року 76% із суми наступних видів грошового забезпечення: посадового окладу - 1 100 грн.; окладу за спеціальним званням - 135 грн.; надбавки за вислугу років 35% - 432,25 грн.; надбавки за таємність 10% - 110 грн.; надбавки за виконання особливо важливих завдань 50% - 833,63 грн.; підвищення посадового окладу - 65 грн.; надбавки за особливі умови служби - 445,50 грн.; надбавки за Указом Президента України (№771-2001) - 445,50 грн., надбавки за безперервну службу в ОВС - 1 637,52 грн.; доплати від належної суми пенсії - 983,31 грн. та премії - 31,52%, всього грошового забезпечення у сумі 10 587,49 грн.; зобов`язати Управління здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії без обмеження її максимальним розміром за вказаний період та у зазначених розмірах з урахуванням фактично здійснених щомісячних пенсійних виплат: з 01.06.2016 року по теперішній час з включенням в грошове забезпечення для перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення, отриманого протягом останніх 24 місяців перед звільненням, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні з врахуванням посадового окладу 1 100 грн., всього грошового забезпечення у сумі 15 881,24 грн.; стягнути з Управління борг у сумі 152 610,61 грн. у вигляді недоотриманої пенсії за минулий час з 01.01.2008 року по 31.05.2017 року; звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення всієї суми боргу у вигляді різниці в пенсії за вказаний минулий період часу; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Управління подати звіт про виконання судового рішення у десятиденний строк з дати набрання рішенням законної сили.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не проведення перерахунку пенсії з 01.01.2008 року та відмову у включенні в грошове забезпечення для перерахунку пенсії додаткових його видів, отриманих протягом останніх 24 місяців перед звільненням, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату перерахованого основного розміру пенсії з врахуванням його збільшення та надбавок без обмеження максимального розміру за нижчевказані періоди та у зазначених розмірах з урахуванням фактично здійснених щомісячних пенсійних виплат: - з 01.01.2008 року по 31.05.2016 року 76% із суми наступних видів грошового забезпечення: посадового окладу1100,00 грн.; окладу за спеціальним званням - 135 грн.; надбавки за вислугу років 35% - 432,25 грн.; надбавки за таємність10% - 110 грн.; надбавки за виконання особливо важливих завдань 50% - 833,63 грн.; підвищення посадового окладу - 65 грн.; надбавки за особливі умови служби - 445,50 грн.; надбавки за указом Президента України (№ 771 -2001) - 445,50 грн.; надбавки за безперервну службу в ОВС -1637,52 грн.; доплати від належної суми пенсії - 983,31 грн. та премії 31,52% (1100+135+432,25+110+833,63) + 100% (65+445,50+445,50+1637,52++983,31) = 4399,78 грн. Всього грошове забезпечення 10587,49 грн.; - з 01.06.2016 року по теперішній час з включенням в грошове забезпечення для перерахунку пенсії додаткових видів, отриманих протягом останніх 24 місяців перед звільненням, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні з врахуванням посадового окладу 1100 грн. Всього грошове забезпечення відповідно 10587,49 + 882,29 + 4411,46 = 15881,24 грн.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подати у десятиденний строк з дати набрання цим рішенням законної сили звіт про його виконання. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - задоволено частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року - скасовано.

Прийнято по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у проведенні ОСОБА_2 перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 07.11.2007 року №1294 в розмірі 76% від суми грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням посадового окладу, який склав 1 100 грн., та введеної надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, що склала 833,63 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 07.11.2007 року №1294 в розмірі 76% від суми грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням посадового окладу, який склав 1 100 грн., та введеної надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, що склала 833,63 грн., починаючи з 06.12.1016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок та виплату пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 07.11.2007 року №1294 в розмірі 76% від суми грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням посадового окладу, який склав 1 100 грн., та введеної надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, що склала 833,63 грн., за період з січня 2008 року по 05.12.2016 року - залишено без розгляду.

В задоволенні решти вимог у тому числі у встановлені судового контролю за виконанням судового рішення відмовлено.

В подальшому, питання встановлення судового контролю за виконанням судового рішення вирішене ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2018 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, відповідно до вимог ст. 382 КАС України, після набрання ухвали суду законної сили подати у десятиденний термін до Херсонського міського суду Херсонської області звіт про виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року по адміністративній справі № 766/9581/17.

30.07.2018 року до Херсонського міського суду Херсонської області надано звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про виконання судового рішення за вих. № 7765/08 від 25.07.2018 року, зі змісту якого вбачається, що рішення суду виконано відповідачем. Отже, на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року по справі № 766/9581/17 відповідачем здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 в порядку, визначеному Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 07.11.2007 року №1294. Загальний розмір пенсії складає 80 326,28 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та заяву та клопотання, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ст. 382 КАС України); 2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання (ст. 383 КАС України), 3) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, приватного виконавця (ст. 287 КАС України).

За приписами частини 8 цієї статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Зазначені норми кореспондуються з положенням частини 6 статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначена норма кореспондується з положенням п. 1 ч. 6. ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення та положення підпункту «ґ» п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, відповідно до якого постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

З аналізу викладеної норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду та вирішується на його розсуд.

Згідно постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України» № 3 від 13.03.2017 року, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Діюче процесуальне законодавство не містить можливості після розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанції вирішувати питання про встановлення судового контролю.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2, 4 статті 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зазначені дії мають узгоджуватися з вимогами щодо якості закону на підставі рішень Європейського суду з прав людини у справах «Vogt v. Germany» (§ 48), «Ґроппера радіо АГ» та інші проти Швейцарії» (§ 68), «Реквеньї проти Угорщини» (§ 34).

Отже, у разі подання звіту або в разі його не подання, суд ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти штраф.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Так, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, зазначені питання розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту.

Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Щодо вимог про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, відповідального за виконання рішення, штраф у розмірі, передбаченого частиною другою статті 382 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Захист прав позивача внаслідок рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду передбачено положеннями ст. 383 КАС України.

За приписами ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Накладенню на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу в розумінні наведених норм має передувати розгляд звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду. Також застосування вказаного заходу судового контролю перебуває у наслідковому зв`язку з неподанням такого звіту.

Згідно з частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-7 статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

Випадки постановлення окремої ухвали з метою її направлення суб`єкту владних повноважень не можуть відтворювати підстави прийняття судового рішення про задоволення позову. Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті. При цьому такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи у публічно-правових відносинах.

Тобто, підставою для накладення штрафу та прийняття окремої ухвали є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку, та лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про відсутність в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ознак вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неможливість накладення штрафу та прийняття окремої ухвали у відповідності до вимог ст. 382, 383 КАС України.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо відсутності задоволення заяви та клопотання ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 308,310,321,325,328,329,382 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача по виконанню рішення суду та встановлення судового контролю та у задоволенні клопотання в порядку ч.4 ст.382 КАС України відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 29.08.2019 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Потапчук В.О.