Справа № 460/1676/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2019 року м. Рівне №460/1676/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , (далі позивач), звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України, (далі відповідач), про визнання дій відповідача протиправними; зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про причинний зв`язок захворювання позивача з виконанням ним службових обов`язків та винести відповідну постанову. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу у внутрішніх військах. У 2000 році він отримав травму, яка стала підставою для його звільнення зі служби. У 2007 році ЦВЛК УМВС України прийнято постанову, якою встановлено, що травма не пов`язана з виконанням службових обов`язків. Вважаючи, що отримана ним травма та захворювання, яке виникло у нього внаслідок отриманої травми пов`язані з виконанням службових обов`язків, позивач неодноразово звертався до відповідача про перегляд вказаної постанови. Однак, відповідачем проігноровано такі звернення. Вважає, що такі дії відповідача є протиправними і незаконними. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що згідно з нормативно-правовими актами, ВЛК може встановлювати причинний зв`язок з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі відповідних висновків службового розслідування, в якому зазначено, що нещасний випадок з травмуванням стався саме при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби). Такий висновок щодо ОСОБА_1 відсутній: в жодному з варіантів висновків, що є у позивача або ЦВЛК УМВС України, не зазначено, що травма отримана при виконанні обов`язків. Самостійно приймати таке рішення або ініціювати службове розслідування ВЛК не має права. Відтак, на теперішній час, як і раніше, підстави для встановлення причинного зв`язку захворювань та травми ОСОБА_1 з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) відсутні. Неодноразово розглядаючи звернення ОСОБА_1 і відмовляючи йому у вирішенні нього питання, ЦВЛК УМВС України діяла у відповідності до вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав позицію, викладену в позовній заяві та вважає, що твердження відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач повністю підтримав позицію, викладену у відзиві.

Ухвалою суду від 19.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.08.2019 від позивача надійшло клопотання на заперечення з проханням витребувати додаткові докази, залучити співвідповідача та призначити судово-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 30.08.2019 в задоволенні клопотання про витребування додаткових доказів, залучення співвідповідача та призначення експертизи відмовлено.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 1964р.н., проходив службу у Внутрішніх Військах з 1987 року по 23.08.2000.

24.02.2000 він отримав травму голови. За наслідками вказаної події складений акт від 26.02.2000 за №2 (а.с.16) та заключення службового розслідування від 01.03.2000 (а.с.10-11), згідно з якими 24.02.2000 прапорщик ОСОБА_1 знаходився на вихідному та о 19:30 був знайдений біля дверей своєї квартири дружиною, яка викликала швидку допомогу. В реанімаційному відділенні СМСЧ-3 був встановлений діагноз епідуральна гематома, набряк мозку, аспіраційна пневмонія. 25.02.2000 о 2:15 йому була проведена операція. Зі слів лікаря, причиною травми було підвищення тиску, втрата свідомості та удар під час падіння.

За результатами медичного огляду, проведеного Військово-лікарської комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі - ВЛК УМВС), перед звільненням ОСОБА_1 зі служби, комісією було складено свідоцтво про хворобу від 04.06.2000 № 277 (а.с.17), згідно з яким він визнаний «непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; його захворювання визнані такими, що пов`язані з проходженням військової служби, черепно-мозкова травма, яку він отримав в 2000, що одержана в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язана з виконанням службових обов`язків - у відповідності до заключення службового розслідування, примірник якого був наданий до ВЛК з військової частин НОМЕР_1 . У цьому ж році він був визнаний особою з інвалідністю, спричиненою патологією, що пов`язана з проходженням військової служби.

01.04.2005 ЦВЛК УМВС України прийнято постанову № 6, якою визнано ОСОБА_1 непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку (а.с.38). ОСОБА_1 було надіслано відповідну постанову листом від 06.04.2005 №55/2-81, у якому, зокрема, роз`яснено причину відмови в перегляді причинного зв`язку патології, зокрема з ЧАЕС (а.с.39).

В липні 2007 року, після отримання висновку судово-медичного експерта ОБСМЕ УОЗ Волинської облдержадміністрації від 29.06.2006 № 53, зробленого на підставі ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської області (а.с.40-42), позивач звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо встановлення причинного зв`язку отриманої травми голови в 2000 році з виконанням обов`язків військової служби.

25.07.2007, за результатами розгляду наданих позивачем матеріалів, ЦВЛК УМВС України прийнято постанову № 15, якою відмінено постанову від 01.04.2005 № 6 та підтверджувалось, що травма голови 2000 року не пов`язана з виконанням службових обов`язків, але її наслідки пов`язані з проходженням військової служби (а.с.43). ОСОБА_1 було надіслано відповідну постанову листом від 26.07.2007 № 55/2-Л-76 (а.с.44), у якому, зокрема, роз`яснено, що причинний зв`язок поранень, травм та каліцтв встановлюється тільки на підставі висновків службового розслідування, однак згідно з висновком службового розслідування в/ч 3045 від 01.03.2000 щодо отриманої позивачем травми 24.02.2000 зазначено, що травма отримана не при виконанні службових обов`язків. В наданих висновках судово-медичної експертизи зазначено, що дана форма гіпертонічної хвороби під час гіпертонічного кризу може супроводжуватись потьмаренням свідомості аж до її втрати.

У листопаді 2009 року позивач знову звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травми 2000 року та її наслідків з виконанням обов`язків військової служби.

Однак листом від 02.11.2009 № 55/2-Л-111 (а.с.45), ЦВЛК УМВС України відмовлено у задоволенні такої заяви та роз`яснено, що постанова ЦВЛК МВС України від 25.07.2007 № 15 прийнята правильно, у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України № 2 - 1994 року. Підстав для її перегляду на даний час немає. Також роз`яснено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок формулюванні «Поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» згідно з наказом Міністерства оборони України № 2 - 1994 року або «Поранення (травма) пов`язане з виконанням службових обов`язків» згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 488 - 1995року виноситься, якщо воно одержано у випадку фактичного виконання цих обов`язків. Крім того, згідно з нормативними документами, до таких випадків відносяться нещасні випадки, що сталися на території військової частини або органу внутрішніх справ, а поза їх територіями при виконанні наказів керівництва, тощо. Враховуючи обставини та причини травмування, які вказані в заключенні службового розслідування від 01.03.2000, акті про нещасний випадок від 26.06.2000 № 2, та заяви ОСОБА_1 до ЦВЛК від 28.03.2005 де зазначено, що «24.02.2000 повертаючись з магазину додому близько 13-ої години мені стало погано, закрутилась голова і я впав, при цьому вдарившись головою об кам`яні східці», підстав для проведення повторного службового розслідування немає. Згідно з листом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.11.2007 № 675, на даний час нових причин та обставин отриманої травми не виявлено. Постанова ВЛК у формулюванні «Захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків» згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 488 - 1995 року виноситься лише у випадках захворювань у зв`язку з виконанням функції донора та при інфікуванні під час роботи в осередках особливо небезпечних інфекцій. До вище вказаних випадків захворювання позивача не відноситься.

У грудні 2009 року позивач знову звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо проведення повторного службового розслідування для встановлення причинного зв`язку його каліцтва з виконанням обов`язків військової служби.

Однак листом від 28.12.2009 №55/2-Л-11 (а.с.46) ЦВЛК УМВС України відмовлено у задоволенні такої заяви та роз`яснено, що ініціювання службових розслідувань не входить до компетенції військово-лікарських комісій.

У липні 2012 року позивач знову звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травми 2000 року та її наслідків з виконанням обов`язків військової служби.

Однак листом від 04.07.2012 № 55/2-Л-43 (а.с.47) ЦВЛК УМВС України відмовлено у задоволенні такої заяви та роз`яснено, що ВЛК встановлює причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) тільки на підставі висновків службового розслідування. Згідно із заключенням службового розслідування від 01.03.2000, обставини отримання ОСОБА_1 травми голови (24.02.2000) відповідають критеріям встановлення причинного зв`язку у формулюванні «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби». Наслідки її оперативного лікування також не можуть бути віднесеними до поранення (травми, контузії, каліцтва), одержаного при фактичному виконанні обов`язків військової служби.

У липні 2013 року позивач знову звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо перегляду постанови ЦВЛК УМВС України від 25.07.2007 по причинному зв`язку захворювання і травми з урахуванням обставин його травмування 2000 року.

Однак листом від 16.07.2013 №55/2-Л-40 (а.с.48) ЦВЛК УМВС України відмовлено у задоволенні такої заяви та роз`яснено, що його травмування відбулося у вихідний день біля дверей його квартири, тобто не у випадку фактичного виконання ним обов`язків військової служби, а при обставинах, що виключають можливість встановлення причинного зв`язку травми з виконанням обов`язків військової служби у відповідності до законодавчо встановлених вимог.

У 24.01.2019 позивач знову звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо перегляду постанови ЦВЛК УМВС України від 25.07.2007 №15, встановивши причинний зв`язок його захворювань з виконанням службових обов`язків на підставі висновку МРТ (а.с.48).

Однак листом від 13.02.2019 №33/2-Л-19 (а.с.51), ЦВЛК УМВС України відмовлено у задоволенні такої заяви та вкотре роз`яснено, що згідно з нормативно-правовими актами ВЛК може встановлювати причинний зв`язок травми з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі відповідних висновків службового розслідування.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи, визначає Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 за № 559/30427 (далі Положення № 285).

Підпунктом 3 пункту 3 розділу І Положення № 285 визначено, що основними завданнями ВЛК є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу).

Пунктом 5 розділу І Положення № 285 визначено, що постанови ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) приймаються згідно з вимогами відповідних розділів цього Положення та Положення про ВЛЕ у ЗС України (абз.7). Постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби (абз.9).

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО) (п. 2 розділу 2 Положення № 285).

Відповідно до п.1 розділу VIII Положення № 285, за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Пунктом 18 розділу VIII Положення № 285 встановлено, що визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз.

На момент звільнення прапорщика внутрішньої служби (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 (2000 рік), ВЛК системи МВС керувалися Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в органах внутрішніх справ і військах внутрішньої та конвойної охорони МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.1995 № 488, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.1995 за № 308/844 (далі - Положення № 488).

Так, пунктом 3.58 Положення № 488 визначено, що медичний огляд військовослужбовців військ внутрішньої та конвойної охорони, членів їх сімей здійснюється за місцем дислокації військових частин або проживання військово-лікарськими комісіями МВС чи Міністерства оборони України у відповідності з Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України.

На момент звільнення ОСОБА_1 зі служби Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України діяло в редакції наказу Міністерства оборони України від 04.01.1994 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.1994 за № 177/386 (із змінами станом на 2000 рік) (далі Положення № 2).

Відповідно до п.361 розділу IV Положення № 2, постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеному в довідці командира військової частини, у якій військовослужбовець (військовозобов`язаний) проходить військову службу (збори) в момент одержання поранення.

Пунктом 359 розділу ІV Положення № 2 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок приймаються, зокрема, у таких формулюваннях:

- «Поранення (травма, контузія, каліцтво). ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби», - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержано тим, хто пройшов медичний огляд (крім випадків протиправного діяння), у випадку їх фактичного виконання у разі проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. При ураженнях, зумовлених дією РР, інших джерел іонізуючого випромінювань, КРП, джерел ЕМП, а також токсичних речовин, які виникаютьу зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби». Військовослужбовці вважаються також такими, які виконують обов`язки військової служби: а) на шляху прямування на службу або із служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; б) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (учбового) часу, включаючи і перерви, установлені розпорядником (розкладом занять), якщо при ньому потерпілим не були порушені вимоги статутів Збройних Сил. наказів, настанов та інструкцій; в) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідало обов`язкам військовослужбовця або він був направлений туди за наказом відповідного командира (начальника);г)при виконанні державних або громадських обов`язків, якщо навіть ці обов`язки і не були пов`язані з військовою службою;д)при виконанні обов`язку по врятуванню людського життя, охороні державної, колективної власності і власності громадян, підтриманню військової дисципліни та охороні правопорядку;е)в інших випадках, передбачених статутами Збройних Сил та іншими законодавчими актами України (пп. 2).

- «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби», - якщо воно одержане при обставинах, не пов`язаних з виконанням обов`язків, зазначених у пункті цієї статті, або одержане внаслідок правопорушення, встановленого адміністративним розслідуванням, дізнанням, попереднім слідством або судовим розглядом (пп. 3).

- «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», - якщо воно виникло у період служби у військових частинах та установах, які не входили до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби,у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.У такому ж формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними у період проходження дійсної військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні (пп. 6).

Згідно з п. 3.80 Положення № 488, у всіх випадках при медичному огляді осіб рядового й начальницького складу, військовослужбовців, коли їм встановлено діагноз, ВЛК визначає причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва). Постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) виноситься на підставі достовірних даних про обставини, при яких воно отримано. Усім особам рядового й начальницького складу і військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), кадрові апарати органів внутрішніх справ або командування військових частин оформляють акт про обставини, при яких отримано поранення, травму, контузію або каліцтво (додаток № 13), на підставі матеріалів службової перевірки, дізнання, слідства або кримінальної справи, атестації, службової характеристики, довідки лікувальної установи, історії хвороби або витягу з неї, свідоцтва про хворобу, запису лікаря лікувальної установи в картці амбулаторного хворого, довідки архівної установи з викладенням обставин, при яких воно отримано. Акт про обставини, при яких отримані поранення, травма, контузія, каліцтво, затверджуються начальником відповідного органу внутрішніх справ(командиром військової частини) і долучається до особової справи особи рядового й начальницького складу або військовослужбовця.

Згідно з пп. 3.81.2 п. 3.81 Положення № 488, постанова ВЛК про причинний зв`язок у формулюванні «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків» виноситься, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержано тим, хто пройшов медичний огляд (крім випадків протиправного діяння), у випадку їх фактичного виконання, а також:

а) на шляху прямування на службу або із служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

б) на території органу внутрішніх справ або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (учбового) часу, включаючи і перерви, установлені розпорядником (розкладом занять), якщо при цьому потерпілим не були порушені вимоги наказів, інструкцій та інших нормативних актів;

в) поза територією органу внутрішніх справ, якщо перебування там відповідало службовим обов`язкам особи рядового й начальницького складу і розпорядку дня або вона направлена туди за наказом керівництва;

г) при виконанні державних або громадських обов`язків, якщо навіть ці обов`язки і не були пов`язані зі службою;

д) при виконанні обов`язку по врятуванню людського життя, охороні державної, колективної власності і власності громадян, підтриманню дисципліни та охороні правопорядку;

е) в інших випадках, передбачених наказами, інструкціями та іншими законодавчими актами України;

ж) при опіках і обмороженнях, одержаних під час виконання службових обов`язків.

«Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», - якщо воно виникло в період служби в органах внутрішніх справ або коли захворювання, що виникло до служби, у період служби досягло такого розвитку, яке обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби (пп.3.81.7 п.3.81 Положення №488).

Водночас, «Захворювання, НІ, не пов`язане зі службою в органах внутрішніх справ», - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд до вступу на службу і служба в органах внутрішніх справ не вплинула на це захворювання і придатність до служби. Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до служби і служба в органах внутрішніх справ не вплинула на вже існуючі наслідки поранень (травм, контузій, каліцтв) і придатність до служби (пп. 3.81.8 п. 3.81 Положення № 488).

Аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку, що ВЛК може встановити причинний зв`язок травми з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі службового розслідування, в якому зазначено, що нещасний випадок з травмуванням стався саме при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), а причинний зв`язок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків лише у випадках такого захворювання, яке виникло у зв`язку з виконанням функції донора або при інфікуванні під час роботи в осередках особливо небезпечних інфекцій.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з акта про нещасний випадок, заключення службового розслідування та свідоцтва про хворобу, 24.02.2000, повертаючись з магазину додому близько 13-ої години позивачу стало погано, закрутилась голова і він впав при цьому вдарившись головою об кам`яні східці, в наслідок чого отримав епідуральну гематому, набряк мозку та аспіраційну пневмонію. З висновку службового розслідування - травма отримана ОСОБА_1 у вихідний день біля дверей власної квартири.

Оскільки травма отримана позивачем у вихідний день, біля дверей власної квартири, то така травма не може вважатися такою, що отримана при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), а захворювання, яке є наслідком отриманої травми, - таким, що пов`язане з виконанням службових обов`язків, адже в цей час позивач не виконував жодного службового (військового) завдання.

Згідно з п. 2 розділу VIII Положення № 285, постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.

Погіршення стану здоров`я позивача після звільнення зі служби не є підставою для перегляду постанови ВЛК, адже ВЛК може встановлювати причинний зв`язок травми з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі відповідних висновків службового розслідування.

Відтак, за відсутності результатів службового розслідування, які б свідчили про протилежне, відповідач позбавлений можливості зробити висновок про причинний зв`язок отриманої позивачем травми у 2000 році з виконанням ним обов`язків військової служби.

При цьому, ініціювати службові розслідування не входить до компетенції ВЛК.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Проте, саме по собі звернення до адміністративного суду не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист.

Для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Тобто, право на судовий захист пов`язане виключно з порушенням суб`єктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право позивача, при цьому таке порушення повинно бути зумовлене рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, обов`язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів фізичних осіб є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем та відповідачем суб`єктом владних повноважень; наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

Оскільки, під час судового розгляду, факт наявності у позивача порушеного права з боку суб`єкта владних повноважень не знайшов свого підтвердження, то між позивачем та відповідачем не виникало жодних публічних правовідносин, а відтак, даний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

2) Відповідач - Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС України (04116, м. Київ, вул. Бердичівська, 1; ).

Повний текст рішення складений 30 серпня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.