Справа № 160/3231/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19 червня 2019 року Справа № 160/3231/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судці Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.М.,
представника позивача ОСОБА_5
представника відповідача Малишевої А.Є.
05.06.2019 року позивачем до суду надано заву про уточнення позовних вимог, прийняту судом, в якій ОСОБА_2 просить суд:
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 2075-55 від 05 березня 2019 року на загальну суму 16 652,56 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу № 2075-55 від 05 березня 2019 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до спірної податкової вимоги за ним обліковується податковий борг з орендної плати за землю. Посилаючись на п. 286.5 ст. 286 ПК України стверджує, що нарахування сум земельного податку фізичним особам здійснюється контролюючими органами, які видають платнику податкове повідомлення-рішення. Позивач не отримував жодного податкового повідомлення-рішення про нарахування вказаної суми земельного податку, відтак вважає зобов`язання неузгодженим, а податкову вимогу та рішення про опис майна у заставу - незаконними. Також позивачем зазначено, що підстави для нарахування орендної плати за землю за 2016 та 2017 роки відсутні, оскільки договори щодо оренди земельної ділянки розірвано у 2015 році. Так само щодо податку на нерухоме майно відмінне від земельно ділянки, позивачем зазначено, що дана квартира, на яку відповідно до розрахунків податкового органу нараховано грошове зобов`язання, подарована позивачем третій особі в 2013 році, а отже нарахування податку за 2016-2017 роки є безпідставним та протиправним. Із вказаних підстав просив задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року провадження у справі за №160/3231/19 було відкрито та призначено до судового розгляду у порядку підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав викладених в адміністративному позові та просив задовольнити заявлений позов в повному обсягу.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення заявленого адміністративного позову заперечував, надав до суду відзив на нього, в якому зазначав, що спірні рішення є правомірними та скасуванню не підлягають, а відповідач при їх прийняті діяв у межах повноважень та у спосіб, передбаченому чинним законодавством. Так, відповідачем у поданому до суду відзиві від 03.05.2019 р. зазначено, що згідно до даних державного реєстру за позивачем зареєстровані наступні об`єкти нерухомості: об`єкт житлової нерухомості -квартира загальною площею 87,7 кв.м., об`єкт житлової нерухомості - квартира загальною площею 56,1 кв.м., об`єкт нежитлової нерухомості - виробничо-торгівельне приміщення загальною площею 371,9 кв.м.. Податкові повідомлення - рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки були сформовані в автоматичному режимі на підставі даних наявних в ITC «Податковий блок»: за 2016 рік: по житловій нерухомості у сумі 981,55грн.; по нежитловій нерухомості у сумі 1473,37грн. за 2017 рік: по житловій нерухомості у сумі 2681,60грн.; по нежитловій нерухомості у сумі 4760,32грн. Вищезазначені податкові повідомлення - рішення були надіслані засобами поштового зв`язку та повернуті з зазначенням причини невручення: «за закінчення встановленого строку зберігання».
На підставі вищевикладеного, повноважний представник відповідача, зазначає, що ГУ ДФС під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяло в спосіб та межах, визначених чинним законодавством України.
15.05.2019 року до суду повноважним представником позивача надіслано відповідь на відзив, в якому зазначено, що підстави для нарахування орендної плати за землю за 2016 та 2017 роки відсутні, оскільки договори щодо оренди земельної ділянки розірвано у 2015 році. Так само щодо податку на нерухоме майно відмінне від земельно ділянки, позивачем зазначено, що дана квартира, на яку відповідно до розрахунків податкового органу нараховано грошове зобов`язання, подарована позивачем третій особі в 2013 році, а отже нарахування податку за 2016-2017 роки є безпідставним та протиправним.
В судовому засіданні, призначеному на 19.06.2019 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники сторін не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті, та здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 19.06.2019 р.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано наступні об`єкти нерухомості:
об`єкт житлової нерухомості - квартира загальною площею 87,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації права власності - 21.05.2008, розмір частки у праві спільної власності - 1/1. Дата державної реєстрації припинення права власності - відсутня;
об`єкт житлової нерухомості - квартира загальною площею 56,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації права власності - 13.03.2006, розмір частки у праві спільної власності - 1/1. Дата державної реєстрації припинення права власності - відсутня.
об`єкт нежитлової нерухомості - виробничо-торгівельне приміщення загальною площею 371,9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_5. Дата державної реєстрації припинення права власності - відсутня.
Податкові повідомлення - рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки були сформовані посадовими особами податкового органу в автоматичному режимі на підставі даних наявних в ITC «Податковий блок»:
за 2016 рік: по житловій нерухомості у сумі 981,55грн.; по нежитловій нерухомості у сумі 1473,37грн.
за 2017 рік: по житловій нерухомості у сумі 2681,60грн.; по нежитловій нерухомості у сумі 4760,32грн.
Вищезазначені податкові повідомлення - рішення були надіслані засобами поштового зв`язку та повернуті з зазначенням причини невручення: «за закінчення встановленого строку зберігання».
Згідно до наданих відповідачем розрахунків , відповідно до даних ITC «Податковий блок» у власності позивача знаходяться:
1. будівлі торгівельні загальною площею 371,9 кв.м.;
2. квартира загальною площею 56,1 кв.м;
3. квартира загальною площею 87,7 кв.м.
Згідно рішення органу місцевого самоврядування на 2017 рік по м.Кам`янське встановлено ставки податку у розмірі:
0,4 %. - для об`єктів нежитлової нерухомості - будівлі торгівельні;
1 % - для об`єктів житлової нерухомості.
Розрахунок суми податку для об`єктів нежитлової нерухомості:
Пільги для нежитлової нерухомості відсутні.
3200*0,4/100= 12,80.
371,9*12,80грн.= 4760,32грн.
Розрахунок суми податку з об`єктів житлової нерухомості:
База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
1. База оподаткування (сумарна загальна площа): 56,1+87,7=143,8.
2. Пільга: 143,8-60 = 83,8 кв.м.
3. Питома вага об`єктів:
Питома вага квартири 56,1/143,8=0,390;
Питома вага квартири 87,7/143,8=0,610.
4. Обчислюємо суму податку та розподіляємо відповідно до питомої ваги:
83,8*32,0*0,390=1046,16грн.;
83,8*32,0*0,610=1635,44грн.
- по об`єктах житлової нерухомості: 2681,60грн.;
- по об`єкту нежитлової нерухомості: 4760,32грн.
Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік
Згідно рішень органу місцевого самоврядування на 2016 рік по м.Кам`янське встановлено ставку податку у розмірі:
- у розмірі 0,25% (з 01.01.2016 року. 1378,0*0,25=3,445грн.) - для об`єктів нежитлової нерухомості - будівлі торгівельні.
- у розмірі 0,4% (з 01.10.2016 року. 1378,0*0,4 = 5,512грн.) - для об`єктів нежитлової нерухомості - будівлі торгівельні.
- у розмірі 0,8 % (з 01.01.2016 року. 1378,0*0,8 = 11,02грн.) - для об`єктів житлової нерухомості.
- у розмірі 1 % (з 01.10.2016 року. 1378,0*1 = 13,78грн.) - для об`єктів житлової нерухомості.
Розрахунок суми податку для об`єктів нежитлової нерухомості:
- 371,9*3,445/12*9=960,90грн.;
- 371,9*5,512/12*3=512,47грн.
Розрахунок суми податку з об`єктів житлової нерухомості:
- 83,8* 11,02*0,390/12*9=270,34грн.;
- 83,8*13,78*0,390/12*3=112,59грн.
Разом по квартирі загальною площею 56,1 кв.м: 382,93 грн.
- 83,8*11,02*0,610/12*9=422,52грн.;
- 83,8* 13,78*0,610/12*3=176,10грн.
Разом по квартирі загальною площею 87,7 кв.м: 598,62грн.
Всього до сплати нараховано:
- по об`єктах житлової нерухомості: 981,55грн.;
- по об`єкту нежитлової нерухомості: 1473,37грн.
Відповідно до умов договору, орендар (тут - Позивач) приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7
Через несплату Позивачем грошових зобов`язань з орендної плати та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в ІТС «Податковий блок» обліковувалась заборгованість:
податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (нежитлова нерухомість) - 6233,69грн.;
податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (житлова нерухомість) - 3663,15грн.
01.04.2019 року засобами поштового зв`язку позивач отримала поштове відправлення від Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в особі Кам`янського управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якому знаходились податкова вимога від 05 березня 2019 року № 2075-55 щодо сплати податкового боргу та Рішення № 2075-55 від 05 березня 2019 року про опис майна у податкову заставу.
Загальна сума податкових зобов`язань відповідно до податкової вимоги дорівнює 16 652, 56 грн. Жодних повідомлень від відповідача з приводу виникнення будь-яких заборгованостей ОСОБА_2 не отримувала.
05.04.2019 року позивач звернулася з усним запитом до інспектора Кам`янського управління ДФС у Дніпропетровській області з приводу надання розрахунку податкових зобов`язань за податковою вимогою та копії податкового повідомлення - рішення, на підставі якого вказане зобов`язання виникло.
Інспектор відповіла, що такий розрахунок може надати лише на вимогу суду та повідомила, що відповідач повідомляв про борг. На прохання позивача показати повернуті листи , встановлено, що на конверті вказана наступна адреса отримувача: АДРЕСА_6 . В той час , як ОСОБА_3 зареєстрована та постійно проживаю за іншою адресою: АДРЕСА_7 .
Не погодившись з винесеними рішеннями, вважаючи їх протиправними та необґрунтованими, позивач звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV, тощо.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до п.2.2 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 576 (в редакції чинній на час винесення податкової вимоги), податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов`язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.
Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. п. 61.1. ст. 61 ПК України визначається поняття податкового контролю як системи заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до п. 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Аналогічна норма закріплена і у Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.06.2017р. № 586.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу.
За змістом ч.4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153.); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п.п. 14.1.175.); податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п.14.1.156.).
Представник позивача у судовому засіданні заперечив узгодження у будь-якому вигляді вказаної суми та наполягав, що позивач не отримував податкових повідомлень-рішень.
Як встановлено п. 58.2. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Сторонами не заперечувалось, що позивач не отримувала спірні податкові повідомлення-рішення. Матеріалами справи підтверджено, що це відбулось через те, що контролюючим органом направлялись дані повідомлення-рішення на іншу адресу, відмінну від зареєстрованої. Факт обізнаності відповідача про належну адресу ОСОБА_3 підтверджується даними картки реєстрації платника податків, а також тією обставиною, що надіслана за вірною адресою податкова вимога була належним чином отримана позивачем.
За таких обставин, суд повністю задовольняє позовні вимоги в цій частині та скасовує спірні податкову вимогу № 2075-55 від 05 березня 2019 року та рішення про опис його майна у податкову заставу № 2075- 55 від 05 березня 2019 року.
Щодо спірних податкових повідомлень-рішень.
Разом з тим, квартира АДРЕСА_8 була подарована позивачем громадянину України ОСОБА_4 22.02.2013 р. , що підтверджується копією договору дарування та Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166395414 від 13.05.2019р.
В свою чергу частину грошового зобов`язання за об`єкт нерухомості, що залишився у власності ОСОБА_2 останньою нелажним чином сплачено у відповідні періоди, що підтверджено податковим органом.
Зокрема, відповідачем було надано до матеріалів судової справи копії наступних доказів:
Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передачені Конституцією та законами України.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 2075-55 від 05 березня 2019 року на загальну суму 16 652,56 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу № 2075-55 від 05 березня 2019 року.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 червня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова