Справа № 541/466/19
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/466/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Лопатка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Тертичної Лілії Анатоліївни про скасування постанови серія ЕАВ №903595 від 08.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 08 лютого 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Тертичною Л.А. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 903595. Вище зазначеною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за те, що останній, 08.02.2019 року на вулиці Київській, 26 в с. Циганське Полтавського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом, ніби то в порушення п.12 Правил дорожнього руху перевищив дозволену швидкість руху на 64 км/год.

Вказану постанову позивач ОСОБА_1 вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню із наступних підстав. Вказує, що за змістом даної постанови доказом перевищення швидкості руху є дані лазерного вимірювача TruCam LTІ 20/20, серійний номер НОМЕР_1 . Вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований у державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом №UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року (із вказаним сертифікатом позивач, як вказує, був ознайомлений на місці накладення на нього адміністративного стягнення з його фотографуванням). Позивач також зазначає, що наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19 лютого 2002 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 березня 2002 року за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14 червня 2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно якому - п.2.5 сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлення на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки; п. 2.6 сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Під час дії вищевказаного Положення наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, унесені до нього за відповідними номерами, зокрема і за номером У3197-12. Тобто, позивач вказує, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362, а тому сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року. Відповідно, позивач вказує, що вимірювання швидкості руху керованого ним автомобіля було проведено інспектором патрульної поліції з використанням не сертифікованого на території України лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM серійний номер №ТС000344, а отже отримані дані щодо швидкості покладені в основу обставин правопорушення необґрунтовано (недопустимий доказ). Інших доказів, підтверджуючих швидкість руху, керованого транспортного засобу, в оскарженій постанові не наведено, а позивач не визнає зазначених в ній обставин. Вважає, що постанова серії ЕАВ № 903595 від 08.02.2019 року про накладення стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, позивач також зазначає, що оскаржувана ним постанова не може вважатися законною та підлягаючою скасуванню, виходячи в з того, що за її змістом на позивача накладено адміністративне стягнення за те, що своїми діями він ніби то «порушив п.12 ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км.год». Проте позивач вказує, що конкретно п.12 в Правилах дорожнього руху, на порушення якого посилається в своїй постанові інспектор Тертична Л.А. , взагалі не існує; зазначає, що він притягується до адміністративної відповідальності за порушення не існуючого пункту Правил дорожнього руху. Також позивач посилається на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено, яку саме дозволену швидкість на згаданому у постанові відрізку автодороги ним було перевищено, тобто не вказано, яка швидкість була дозволена та якими обмежувальними знаками вона була обмежена чи заборонена на місці інкримінованого йому правопорушення, у постанові відсутні будь-які відомості про те, в зоні дії яких саме дорожніх знаків вимірювалася швидкість керованого ним транспортного засобу; також вказує, що в постанові не зазначено, на якому саме відрізку шляху (або на якому кілометрі автодороги) вимірювалася швидкість керованого ним транспортного засобу.

Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ряду норм КУпАП, позивач у справі ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавській області з відповідним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора УПП в Полтавській області Тертичної Л.І. серія ЕАВ №903595 від 08.02.2019 року про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а провадження по даній справі про адміністративне правопорушення закрити (а.с.а.с.1-2).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.03.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаним позовом ОСОБА_1 , відповідачам у справі направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та надано строк для можливості подання відповідачем відзиву на позов, а третій особі для можливості надання письмових пояснень щодо даного адміністративного позову (а.с.а.с.13-14). Цією ж ухвалою суду витребувано з Полтавської дирекції АТ «Укрпошта» довідку про дату отримання ОСОБА_1 рекомендованого поштового відправлення (листа) №979 у Миргородському відділенні поштового зв`язку від УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

15.03.2019 року суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівським О.А. задоволено заяву судді про самовідвід (а.с.23).

19.03.2019 року ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. справу було прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.26).

26.03.2019 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов Відзив відповідача у справі з додатками - інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Тертичної Л.А. на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.а.с.31-50). Зі змісту поданого відзиву вбачається, що відповідач у справі - інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Тертична Л.А. не визнає заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , вважаючи їх безпідставними, підтверджує обставини, які викладені інспектором поліції у постанові у справі про адміністративне правопорушення від 08.02.2019 року серія ЕАВ №903595, оскільки інспектор поліції безпосередньо виявив порушення ПДР в діях водія та посилаючись на норми КУпАП та положення ПДР України, в задоволенні позовних вимог позивача просила відмовити.

26.03.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 з додатками, в якій останній заперечив проти доводів відповідача у справі (відповідного інспектора патрульної поліції), також посилався на інші доводи та просив скасувати постанову серії ЕАВ №903595 від 08.02.2019 року інспектора УПП в Полтавській області Тертичної Л.І. про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 510 грн. за ч.3 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (а.с.а.с.54-56).

28.03.2019 року на адресу суду надійшов лист заступника директора з розвитку мережі Акціонерного товариства «Укрпошта» № 09.1-07-1466 від 22.03.2019 року, який приєднаний до матеріалів справи (а.с.58).

11.04.2019 року суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. задоволено заяву судді про самовідвід (а.с.68). 12.04.2019 року суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Андрущенко - Луценко С.В. задоволено заяву судді про самовідвід (а.с.77).

12.04.2019 року на підставі розпорядження голови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області департаменту патрульної поліції, інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Тертичної Лілії Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано до Великобагачанського районного суду Полтавської області як найбільш територіального наближеного (а.с.83).

22.05.2019 року ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Тертичної Лілії Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення прийнято до провадження даного суду та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.а.с.93-94).

В судове засідання 02.09.2019 року учасники справи не з`явилися, вони належним чином сповіщені про день і час судового розгляду рекомендованою кореспонденцією (а.с.а.с.118,119-120); 02.09.2019 року до суду засобами електронного зв`язку надійшла заява позивача ОСОБА_1 про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи у його відсутність (а.с.121); відповідно, неявка учасників справи, які сповіщені про день і час розгляду справи не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Враховуючи неявку в судове засідання учасників справи, суд проводить розгляд даної адміністративної справи з урахуванням положень ч.4 ст.229 КАС України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, детально дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, що надані учасниками справи на засадах змагальності та диспозитивності, оголосивши в судовому засідання заяви учасників по суті справи, переглянувши в судовому засіданні диск з відеозаписом, що наданий відповідачем у справі - суб`єктом владних повноважень інспектором патрульної поліції Тертичною Л.А. (а.с.49), а також переглянувши диск з відеозаписом, що наданий позивачем у справі ОСОБА_1 (а.с.104), і давши цим всім доказам належну оцінку приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Тертичної Лілії Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

08 лютого 2019 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №903595, що винесена в с. Циганське Полтавської області по вулиці Київська, 26 Полтавського району відповідачем по справі - суб`єктом владних повноважень інспектором роти №3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Тертичною Лілією Анатолівною, водія ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за те, що він, 08.02.2019 року о 16 год. 22 хв. 09 сек., керуючи транспортним засобом (Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_2 ) рухався зі швидкістю 114 км/год в с. Циганське, вулиця Київська, 26, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 64 км/год. Вказується, що водій ОСОБА_1 порушив п.12 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.3); даною постановою за вищевказане адміністративне правопорушення на водія ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. (а.с.3). Також в даній постанові зазначається, що швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TruCAM LTI20/20 ТС000344. Вбачається, що від підпису особа, притягується до адміністративної відповідальності відмовився (а.с.3).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За нормою ч.2 ст.73 КАС України, яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як чітко визначено положеннями ст.76 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч.1 ст.77 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст обов`язку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст.122 КУпАП (саме за цієї статтею інспектором поліції кваліфіковані дії водія ОСОБА_1 ) встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як п`ятдесят кілометрів на годину.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 08.02.2019 року, що винесена інспектором роти №3 Управління патрульної поліції в Полтавській області Тертичною Л.А. відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що останній звинувачений суб`єктом владних повноважень в порушенні п.12 ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год (а.с.3). Розглядаючи доводи позовної заяви, а також заяви учасників справи по суті справи в частині того, що п.12 як такий відсутній в ПДР України (а існує розділ 12 ПДР України - Швидкість руху), суд приходить до висновку, що саме по собі вказання у постанові на п.12 ПДР не змінює суті постанови про те, що після зазначення у ній посилання на п.12 ПДР здійснено розшифровку суті правопорушення та вказується про суть вчиненого - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. Відповідно, враховуючи зміст самої постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.02.2019 року, очевидним є те, що з тексту оскаржуваної постанови вбачається суть та обставини події, а також кваліфікація дії водія за відповідною нормою КУпАП.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Розділ 12 ПДР України має назву «Швидкість руху». Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Відповідно, норми жданого Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 08.02.2019 року, що винесена інспектором роти №3 УПП в Полтавській області Тертичною Л.А. відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що 08.02.2019 року о 16 год. 22 хв. 09 сек. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом (Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_2 ) рухався зі швидкістю 114 км/год в с. Циганське, вулиця Київська, 26, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 64 км/год. Також у постанові вказується, що швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TruCAM LTI20/20 ТС000344.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

При цьому, суд при оцінці доказів у справі суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За нормою норм ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження вчиненого водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем у справі - суб`єктом владних повноважень - інспектором роти №3 батальйону УПП Тертичною Л.А. долучено до матеріалів справи відеозапис з боді-камери даного інспектора, а також фотокартку та відеозапис лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000344 із зображенням руху автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_2 світлого кольору та зазначенням швидкості 114 км/год (а.с.45; судом переглянуто диск з відеофайлами, що міститься на аркуші 49). Також, даним відповідачем у справі додано витяг з карти гугл мепс щодо координат розташування приладу TruCam LTI 20/20 ТС000344 (а.с.46), а також додано витяг з гугл мепс щодо позначення меж села Циганське та розташування приладу TruCam із відрізком у 310 метрів до автомобіля (а.с.47). В ході переглянутого диску з відеофайлами (а.с.49) вбачається, що на диску містяться чотири файли: з першого файла слідує, що о 16:22:50 08.02.2019 року по автодорозі рухається автомобіля світлого кольору, при його наближенні видно його д.н.з. - НОМЕР_2 на марку - Hyundai Elantra; на другому файлі (фотознімок) відображено передню частину даного транспортного засобу із вказанням місця, часу та дати - 16:22:50, 08/02/2019, с. Циганське Полтавського району Полтавської області; також на цьому фотознімку вказані інші відомості: номер приладу ТС000344, обмеження швидкості руху 50 км/год та визначена швидкість руху - 114 км/год, вказана також відстань - 310,2 м. Файли 3 та 4 переглянутого відеозапису стосуються порядку притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом №UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року (а.с.а.с.5,39).

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Проте, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 типу засобу вимірювальної техніки - вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використовувати. Відповідно, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, тому його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства України.

Також, можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи та виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27 вересня 2018 року за №04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а.с.40). Отже, з урахуванням сукупності викладеного, суд приходить до висновку про те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000344 може засвідчувати порушення водієм швидкісного режиму, відповідно, може бути належним доказом по справі. Відповідно, слід дійти висновку, що керування водієм ОСОБА_1 08.02.2019 року транспортним засобом зі швидкістю 114 км/год. та, як наслідок, порушення ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що місцем вчинення правопорушення є с. Циганське Полтавського району Полтавської області, через яке проходить відрізок автодороги Київ-Харків-Довжанський. Вказання у оскаржуваній постанові на адресу вулиця Київська, 26 вищевказаного села не може змінювати змісту даної постанови про виявлення факту керування відповідним водієм транспортним засобом-автомобілем Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_2 зі швидкістю 114 км/год саме в с. Циганське Полтавського району Полтавської області.

Та обставина, що позивач у справі, як вказує у відповіді на відзив, в`їжджав в с. Циганське не по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, а по дорозі із с. Косточки, де не встановлені будь-які дорожні знаки, які стосуються обмеження швидкості у вказаному населеному пункті (а.с.а.с.54-55,56) (переглянутий в судовому засіданні диск з відеофайлом руху, який наданий позивачем у справі (а.с.104) дійсно містить інформацію про виїзд автомобіля на автодорогу Київ-Харків-Довжанський в с. Циганське Полтавської району Полтавської області та про відсутність обмежувальних знаків швидкості руху при цьому виїзді), оцінюються судом з тої позиції, що з переглянутих відеофайлів, наданих другим відповідачем у справі, а також з витягів з карт щодо координат розташування вимірювального приладу TruCAM в межах населеного пункту с. Циганське (а.с.а.с.46,47) вбачається, що рух автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_2 о 16 год. 22 хв. з відповідною швидкістю зафіксовано саме в межах населеного пункту села Циганське Полтавського району Полтавської області на відрізку автодороги Київ-Харків-Довжанський, а не при виїзді даного автомобіля зі сторони с. Косточки Полтавського району Полтавської області; при цьому, в силу положень розділу 12 Правил дорожнього руху України («Швидкість руху») у відповідному населеному пункті діє обмеження швидкості руху 50 км/год (п.12.4 ПДР України). При цьому, запис руху автомобіля, що міститься на СД-диску, який був доданий позивачем до матеріалів справи (а.с.104) не стосується події 08.02.2019 року, оскільки належних доказів про це стороною позивача не надано; при перегляді даного диску вбачається, що запис на диск здійснено 25.03.2019 року.

В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, з урахуванням Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій,ухвалених 13 лютого 1991 року (щодо справедливої адміністративної процедури), виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77,90 КАС України, суд приходить до висновку, що суб`єктом владних повноважень-другим відповідачем у справі доведено правомірність своїх дій з приводу винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ №903595 від 08.02.2019 року за ч.3 ст.122 КУпАП. Отже, підстав для скасування вищевказаної постанови та закриття провадження у справі не вбачається, тобто, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Тертичної Лілії Анатоліївни про скасування постанови серія ЕАВ №903595 від 08.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7,9,245,246,251,252,254,268,280,293 КУпАП, ст.ст.6,9,72,73,76,77,90,229,241-246,255,257,271-272,286,293,297 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Тертичної Лілії Анатоліївни про скасування постанови серія ЕАВ №903595 від 08.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху-відмовити.

З урахуванням імперативних положень ч.1 ст.272 та ч.4 ст.286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

На виконання п.4 ч.5 ст.246 КАС України зазначається повне найменування сторін у справі: позивач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 ; відповідач Управління патрульної поліції в Полтавській області, місцезнаходження м. Полтава, вулиця Європейська, 164; відповідач Інспектор роти №3 УПП в Полтавській області Тертична Лілія Анатоліївна, місцезнаходження м. Полтава, вулиця Європейська, 164.

Суддя В.В. Хоролець