Справа № 461/4415/19
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №461/4415/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Cуть справи.

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу повної, достовірної та об`єктивної інформації на письмовий запит від 10.05.2019;

- зобов`язати відповідача надати позивачу повну, достовірну та об`єктивну інформацію як відповідь на письмовий запит від 10.05.2019 протягом п`яти днів із дня набрання чинності рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 10.05.2019 він звернувся до відповідача із письмовим запитом, на яку одержав відповідь 20.05.2019. З позиції позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не надало йому повної, достовірної, об`єктивної та вичерпної інформації на питання, які були поставлені позивачем. Оскільки вказане порушує його право на інформацію, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 31.07.2019 відкрито провадження у справі, призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 09.08.2019.

30.08.2019 за вх. №31200 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у задоволенні якого відмовлено відповідно до ухвали суду від 30.08.2019.

30.08.2019 за вх. №31206 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з цим позовом не погодилось та вважає викладені у ньому вимоги такими, що задоволенню не підлягають. З позиції відповідача у листі від 17.05.2019 ним надано повну, достовірну та об`єктивну інформацію щодо усіх перелічених позивачем питань. Також у вказаному відзиві викладено міркування відповідача щодо кожного із питань запиту позивача від 10.05.2019. Відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

До вказаного відзиву відповідачем надано копії запитів позивача, відповідей відповідача та розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд на підставі позовної заяви, відзиву та долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, ветераном органів внутрішніх справ, перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до посвідчення № 91/10806 від 19.11.1991 йому призначено пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» /а.с.5/.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі №813/2540/18, залишеним без змін відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2019 у справі №876/3791/18, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в частині не проведення йому перерахунку та виплати пенсії за вислугу років у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 протиправною; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77% із сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015, п. «а» ст. 13 і ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та відповідно до довідки № 91-10806 про розмір грошового забезпечення виданого Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області від 21.03.2018, починаючи з 01.01.2016. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

10.05.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із запитом, відповідно до якого просив надати позивачу наступну інформацію:

1. Хто із посадових осіб (назвати прізвище, ім`я та по батькові) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області приймав рішення про незаконне зменшення його пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення? Надати копію цього розпорядження (протоколу чи будь-якого іншого документа).

2. 18.10.2018 Львівський окружний адміністративний суд у справі № 813/2540/18 прийняв рішення: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплати позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 77% із сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016. Суд не приймав ніякого рішення про доплату мені пенсії по цій справі.

Хто із посадових осіб (назвати прізвище, ім`я та по батькові) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виконання рішення суду приймав рішення про не виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу 29 років у розмірі 77% від сум грошового забезпечення на загальну суму 18473,52 грн. за період з 01.01.2016 до 31.03.2018? Надати копію цього розпорядження (протоколу чи будь-якого іншого документа).

3. Коли за рішенням рішенню суду від 18.10.2018 йому буде виплачена пенсія за вислугу років у розмірі 77% сум грошового забезпечення по окремій відомості одним платежем на загальну суму 18473,52 грн.? Просив вказати дату виплати та прізвище, їм я та по батькові посадової особи, яка прийняла таке розпорядження. Просив надати копію цього розпорядження (протоколу чи іншого документа).

4. Просив здійснити розрахунок та виплатити однією загальною сумою та одним платежем компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на загальну суму 18473,52 грн. за період з 01.01.2016 по 31.03.2018, та по день фактичної затримки та виплати належних мені грошових коштів, відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ і «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. У разі відмови щодо виплати компенсації, просив надати йому розпорядження (протокол чи іншого документу) посадової особи (назвати прізвище, ім`я та по батькові), яка прийняла таке рішення /а.с.6/.

17.05.2019 за вх. № 12860/03.29-15 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області скерувало позивачу лист відповідно до якого повідомлено таке:

- щодо питань, порушених у п. 1 запиту зазначено, що за матеріалами пенсійної справи позивачу призначено та виплачувалась пенсія за вислугу років відповідно до Закону №2262 у розмірі 77 % грошового забезпечення.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, ГУ ПФ України у Львівській на підставі довідки №91-10806 від 21.03.2018, виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018.

Законом України № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 внесено зміни до ст. 13 Закону-2262, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років з 01.05.2014 не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, розмір пенсії обчислено в максимальному розмірі, встановленому ст. 13 за нормами Закону-2262, в редакції чинній на момент проведення перерахунку.

Зазначено, що копія розрахунку надавалась листом від 22.06.2018 № 11945/02.02-06;

- щодо питань порушених у п.п. 2, 3 запиту зазначено, що судові рішення, які набрали законної сили, виконуються головним управлінням в межах компетенції га покладених судом зобов`язань в порядку, визначеному процесуальними кодексами, законами України та постановами Кабінету Міністрів України.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі №813/2540/18, яке набрало законної сили 14.02.2019, головним управлінням здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 у розмірі 77% суми грошового забезпечення. Станом на 01.05.2019, основний розмір пенсії становить 5210,57 грн. (6766,98 х 77%), сума пенсії з підвищеннями і надбавками - 5771,01 грн. Доплата за період з 14.02.2019 по 30.03.2019 в сумі 727,48 грн. (різниця між фактично виплаченою сумою за цей період та перерахованої за рішенням суду) виплачена основною відомістю квітня 2019 року.

Виплата перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 13.02.2019 в розмірі 17746,04 грн. буде здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (дай Порядок), за п. 3 якої орган Пенсійного фонду України, визнаний боржником, веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

На виконання положень п. З Порядку, правлінням Пенсійного фонду України 26.09.2018 прийнято постанову № 20-1 "Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою", що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641 (далі - Порядок 20-1).

Повідомлено, що після виділення коштів для виплати заборгованості позивача буде повідомлено про це у триденний термін після надходження коштів та не пізніше 10 робочих днів з дня надходження коштів у межах встановлено законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії, проведено виплату. Зазначено, що копії розрахунків надано листом №1531/3-20/07.05-06;

- щодо компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплат за рішенням суду, повідомлено, що за приписами ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000, компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дати набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру (пенсії, соціальної виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення).

Враховуючи, що відповідачем затримки пенсії позивачу не допускалося, а виконання судових рішень врегульовано Порядком, який є обов`язковим до застосування, підстав для нарахування компенсації втрати частини доходу відсутні.

Позивач вважаючи, що вказана відповідь не є повною та точною, оскільки містить лише часткову відповідь на питання запиту №4, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» за №2939-VI від 13.01.2011 (далі Закон №2939-VI).

Статтею 1 Закону №2939-VI визначено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою. Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію.

Публічна інформація характеризується у тому числі тим, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володіння субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до ст. 2 Закону №2939-VI, метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

При цьому, цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Тобто, положення вказаного закону регулюють правовідносини з приводу забезпечення отримання інформації громадянами або іншими особами, що створюється та виникає в процесі функціонування суб`єктів владних повноважень та виконання покладених на них завдань, така інформація є (має бути) загальнодоступною та не стосується конкретно визначених осіб.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно з якою, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема:

- обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Також, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах, зокрема, прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом (ст. 4 цього ж Закону).

Отже, доступ до публічної інформації, крім передбаченої цим Законом публічної інформації з обмеженим доступом, щодо якої існує спеціальний порядок її поширення, можливо за допомогою двох способів, а саме отримання такої інформації з загальнодоступних встановлених законом джерел оприлюднення суб`єктами владних повноважень публічної інформації, або за результатами надання такої інформації у відповідь на конкретне відповідне звернення особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Нормами статті 6 Закону № 2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Таким чином, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності всіх трьох зазначених підстав, які в розглянутому спорі відсутні.

Частиною 2 ст. 10-1 Закону №2939-VI визначено, що будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

У п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI наголошує, що розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частиною 1 ст. 20 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону №2939-VI унормовано право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з`ясовано, що позивач своєчасності надання відповіді на запит від 10.05.2019 не оскаржує, разом з тим, покликається на недотримання вимоги щодо її повноти.

Проаналізувавши вказану відповідь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.05.2019, суд дійшов висновку про те, що така не відповідає за змістом запитуваній інформації.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що у відповіді територіального органу Пенсійного фонду України не міститься жодного покликання чи вказівки щодо інформації про те, хто із посадових осіб вчиняв дії, які описує позивач. При цьому відповідачем взагалі не здійснено роз`яснень чи повідомлень щодо вказаних частин запиту, зокрема у питаннях №№1, 2, 3, 4 (наприклад, або хто ці особи, або про неможливість їх зазначення із вказанням відповідних причин).

Аргументованими є покликання позивача і щодо того, що йому не надано відповіді на частину 2 питання №4 запиту про те, що у випадку відмови щодо виплати компенсації позивач просив надати йому розпорядження чи інший документ посадової особи, яка прийняла таке рішення. Відповідачем не надано пояснень щодо наявності чи відсутності відповідного документу.

Також, позивач просив відповідача надати відповідача належним чином засвідчені копії документів: розпоряджень та протоколів.

Суд зважає на те, що відповідачем такі скеровано разом із іншими листами, однак зазначає, що законодавчої перешкоди чи права повторно не скеровувати такі документи Законом №2939-VI не передбачено, а відтак, суд вважає, що такі слід було скерувати позивачу у відповідь на запит від 10.05.2019.

На переконання суду, у наданій відповіді на запит визначальним повинен бути не обсяг наданої відповіді, а якість, чіткість, конкретика у сформованих відповідях на конкретні запитання, або зазначення про неможливість надати відповідь з покликанням на причини цього.

Крім того, суд звертає увагу відповідачу на те, що факт надсилання документів, про які просив позивач у запиті, разом із відзивом до матеріалів справи також не може визнаватися виконанням вимог цього запиту, оскільки таке вчинений після звернення позивача до суду із цим позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідь від 17.05.2019 не відповідає запиту на інформацію позивача від 10.05.2019, є неповною, а відтак бездіяльність щодо ненадання такої відповіді у повному обсязі не відповідає критеріям, що визначені у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак є неправомірною.

Таким чином, враховуючи протиправність бездіяльності відповідача щодо повного надання відповіді на запит позивача, суд, враховуючи завдання адміністративного судочинства, визначені ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає ефективним способом захисту порушених прав позивача на інформацію, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України повторно розглянути та надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 від 10.05.2019 протягом п`яти днів із дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі системного аналізу норм чинного законодавства України та наявних у справі доказів, за відсутності відзиву відповідача щодо цього позову, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню

Оскільки позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 241-243, 246, 263, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненадання ОСОБА_1 повної, достовірної та об`єктивної інформації на письмовий запит від 10.05.2019.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, Митрополита Андрея, 10; ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) повну, достовірну та об`єктивну інформацію на письмовий запит від 10.05.2019 із врахуванням висновків суду, протягом п`яти днів із дня набрання судовим рішенням законної сили.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.08.2019.

Суддя Кравців О.Р.