Справа № 500/1440/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1440/19

30 серпня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Ногас С.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Онофрійчука Д.М., довіреність від 01.07.2019 №15/07

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

- зобов`язати відповідача визнати неправомірними свої дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності перераховані з 01 березня 2019 року з обмеженням 10 прожиткових мінімумів.

- зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснювати нарахування та виплату призначених ОСОБА_1 пенсійних виплат по інвалідності нараховані з 01 березня 2019 року без обмеження розміром десяти прожиткових мінімумів.

- стягнути із Тернопільського об`єднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 150000,00 грн. на користь ОСОБА_1 за завдані періодичні душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою посадових осіб Тернопільського об`єднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2016 в справі №607/18139/15-а за адміністративний позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання не чинним рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів в частині позовних вимог про визнання не чинним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, яким розмір пенсії обмежено десятьма прожитковими мінімумами, стягнення внаслідок такого обмеження суми пенсії за період з 26 жовтня 2015 року - задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами починаючи з 26 жовтня 2015 року.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми пенсії, недоотримані внаслідок обмеження десятьма прожитковими мінімумами.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 дане судове рішення залишено без змін.

Однак, з 01.03.2019 відповідач відмовився виконувати рішення суду в частині нарахування та виплати пенсії позивачу без обмеження розміром десять прожиткових мінімумів, яке вступило в законну силу, пояснивши тим, що з 01.03.2019 відбулися зміни в пенсійне законодавства, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 за №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій з 01.03.2019 відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає, що чергове рішення відповідача в частині обмеження його пенсії десятьма прожитковими мінімумів є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки зміни до норм законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, та зміни умов пенсійного забезпечення не проводилися.

Крім того, діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 150000,00 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 23.07.2019.

23.07.2019 розгляд справи відкладено на 30.08.2019.

24.07.2019 позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати дії Тернопільського об`єднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області протиправними та зобов`язати утриматися від обмеження пенсійних виплат ОСОБА_1 , розміром десять прожиткових мінімумів, визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, протиправною та зобов`язати виплатити призначені та нараховані ОСОБА_1 пенсійні виплати по інвалідності з 01 березня 2019 року без обмеження розміром десять прожиткових мінімумів, стягнути із Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень, 00 копійок) на користь ОСОБА_1 за приниження його честі і гідності та завдані періодичні душевні страждання у зв`язку з протиправними діями Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

30.08.2019 в судовому засіданні ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання задоволено клопотання відповідача та замінено Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

При цьому, судом враховано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

06 серпня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, оскільки припинення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відбулося шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке, за правилами статті 104 Цивільного кодексу України, є правонаступником першого.

Згідно із статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

В судовому засіданні 30.08.2019 позивач уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 з 16.08.2007 перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - друга група інвалідності.

З 01.03.2019 проведено перерахунок пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в тому числі і пенсії позивача, при якому йому обмежено пенсію максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Про вказані обставини позивач дізнався з листа відповідача від 03.05.2019 № 116/К-11 на своє звернення.

Так, згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 Порядку проведення перерахунку пенсій з 01.03.2019 відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсії обчислені відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії 928,91 грн. з 01.03.2019 перераховано із показника середньої заробітної плати 18213,02 грн. (1086,71*16,75978, де 16,75978 - індивідуальний коефіцієнт заробітку за період роботи в зоні відчуження).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2019 - 1497,00 грн.

Відповідно максимальний розмір пенсії на даний час склав 14970,00 грн. (1497,00 грн. х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Розмір перерахованої пенсії позивачу з урахуванням обмеження максимальним розміром з 01.03.2019 становить 14970,00 грн., а саме: 13659,77 грн. - основний розмір пенсії по другій групі інвалідності (18213,02*75%, де 75% - ступінь втрати професійної працездатності); 598,80 грн. - підвищення до пенсії особам прирівняним до осіб з інвалідністю внаслідок війни другої групи (1497,00*40%); 379,60 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам з інвалідністю другої групи з числа ліквідаторів. 1-ї категорії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210; 50,00 грн. - щомісячна грошова допомога на прожиття особам з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про поліпшення матеріального становища інвалідів війни"; 344,31 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною (1497,00*23%); -62,48 грн. - сума, що перевищує максимальний розмір.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 2 розділу І Загальних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" передбачено максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про дееред Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" передбачено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Зазначені законодавчі норми викладені в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI, який набув чинності з 01 жовтня 2011 року.

Суд зазначає, що вказана норма Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" стосується виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011, та розмір якої перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Таким чином, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", у тому числі і не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 по справі №361/4922/17.

Крім того, статтею 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність

Норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії такої категорії пенсіонерів як позивач неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому підлягають застосуванню на всій території України.

Застосовуючи щодо пенсії позивача такі положення законодавства суб`єкт владних повноважень діяв правомірно.

Суд зазначає, що перерахунок пенсійного органу пенсії позивачеві з обмеженням граничного розміру пенсії не призвів до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням права останнього на соціальний захист, з огляду на таке.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості (рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік.

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

З системного аналізу наведених рішень вбачається, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що розмір пенсії позивача перевищує передбачений законом тимчасовий максимальний її розмір, такі положення закону у спірний період неконституційними не визнавалися і підлягали застосуванню відповідачем під час перерахунку пенсії позивачу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Airey v. Ireland № 6289/73). Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" (Kjartan Аsundsson v. Iceland № 60669/00). Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Суд Європейського Союзу у справі "Флоруску та інші" про співвідношення права власності й заходів жорсткої економії, прийнятими Румунією з метою реалізації умов, виконання яких вимагалося від Європейського Союзу у рамках надання фінансової допомоги від Європейського Союзу цій державі-члену визнав, що необхідність раціоналізації державних витрат у винятковому контексті світової фінансово-економічної кризи є законною підставою для обмеження здійснення права власності (Eugenia Florescu and Others № C-258/14). Таким чином, Суд Європейського Союзу прямо послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іонель Панфіл проти Румунії" (Ionel Panfile v. Romania № 13902/11).

При вирішенні спірних правовідносин суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні "Великода проти України" (№ 43331/12), в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічний висновок зроблений в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011.

Вирішення питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів віднесено до компетенції Конституційного Суду України (стаття 147 Конституції України).

Вирішуючи спір судом враховані правові висновки, що викладені у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року в справі №361/4922/17, від 11 грудня 2018 року в справі №155/162/17, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.03.2019, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, так як законні підстави для виплати позивачу пенсії в більшому, ніж обмеженому розмірі - відсутні.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Крім того, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 150000,00 гривень є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме визнати дії Тернопільського об`єднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області протиправними та зобов`язати утриматися від обмеження пенсійних виплат ОСОБА_1 розміром десять прожиткових мінімумів; визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Тернопільського об`єднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області протиправною та зобов`язати виплатити призначені та нараховані ОСОБА_1 пенсійні виплати по інвалідності з 01 березня 2019 року без обмеження розміром десять прожиткових мінімумів, стягнути із Тернопільського об`єднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень, 00 копійок) на користь ОСОБА_1 за приниження честі і гідності та завданні періодичні душевні страждання у зв`язку з протиправними діями відмовити повністю.

Реквізити учасників справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.