Справа № 280/4453/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4453/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 р. (суддя Максименко Л.Я., м. Запоріжжя) у справі №280/4453/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг"

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (відповідач-2),

про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області (ідентифікаційний код: 39396146) внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані щодо відшкодування ТОВ «Запоріжалюмінторг» суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 12 771 270 грн. 20 коп. за період з 24.06.2015 по 17.10.2018.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено повністю. Суд дійшов висновку, що задоволення позову є повним та ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Запорізькій області (відповідач-1) оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі, зокрема зазначає, що судом першої інстанції не прийнято доводи відповідача про те, що позивачем подано декларацію з ПДВ за грудень 2008 року, тому декларація відповідно до правових норм Податкового кодексу України підлягає включенню до тимчасового реєстру.

ГУ ДФС у Запорізькій області на адресу ДФС України надано інформацію по підприємствам, у тому числі по ТОВ «Запоріжалюмінторг» про обсяги залишку сум ПДВ в розрізі кожної заяви платників, які відображені в Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному ст.200 ПК України відповідно до додатку (лист від 18.08.2017 за №3356/8/08-01-12-02-07, лист від 30.11.2018 за №8549/8/08-01-12-02-07, копії яких є в матеріалах справи).

Судом першої інстанції при розгляді справи по суті не прийнято до уваги доводи ГУ ДФС у Запорізькій області про те, що сума відшкодування відповідно до декларації за грудень 2008 року не може відображатись у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, у зв`язку із тим, що заява позивача про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість подана до 1 лютого 2016 року та підлягає включенню до Тимчасового реєстру.

Вимогами пп.200.7.1 п.200.7 ст.200 ПК України передбачено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється автоматично на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджена постановою Кабінетом Міністрів України №26 від 25.01.2017 року, відповідно до якої реєстр адмініструється Міністерством фінансів України як окремий інформаційний ресурс.

Порядок інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість затверджений Наказом Міністерства Фінансів України від 03.03.2017 року №. 326, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 березня 2017 р. за N 376/30244 (далі - Порядок №326).

Згідно зазначеного Порядку №326 формування Реєстру та оприлюднення Реєстру на своєму офіційному веб-сайті здійснюється щодня (крім вихідних, святкових та неробочих днів) в терміни, визначені пунктом 5 розділу II та пунктом 5 розділу III цього Порядку, на підставі баз даних ДФС та Казначейства, з урахуванням хронологічного порядку надходження заяв про повернення сум бюджетного відшкодування.

Наказом ДФС України від 14.04.2017 року № 263 затверджено Регламент взаємодії структурних підрозділів ДФС України та Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників ДФС у процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі Регламент № 263).

Відповідно до даного регламенту Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість формується автоматично за даними податкової звітності з ПДВ, реєстраційних даних, інформації про перевірки, інформації з документів згідно псих відбулась зміна суми заявки до відшкодування або упередження згідно податкових повідомлень-рішень. Відповідальними виконавцями є підрозділи ДФС України та підрозділи Головних управлінь ДФС в областях в межах виконання процедур.

Оскільки формування реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, тому ГУ ДФС у Запорізькій області не має повноважень щодо внесення даних до реєстру та формуванню реєстру заяв на повернення суми бюджетного відшкодування. Вимоги позивача до ГУ ДФС у Запорізькій області про зобов`язання ГУ ДФС у Запорізькій області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо відшкодування ТОВ «Запоріжалюмінторг» суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн. є неправомірними.

Також, судом в рішенні зазначено, що враховуючи те, що позивачу не було відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування у встановлені законом строки, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 ПК України у розмірі 12 771 270,20 грн. за період 24.06.2015 по 17.10.2018.

Зазначає в апеляційній скарзі, що судом не прийнято до уваги наданий ГУ ДФС у Запорізькій області розрахунок пені на суму податку, яка не відшкодована платнику податків по податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2008 року у розмірі 3 292 477,76 грн. за період з 17.12.2016 по 17.10.2018 = (10 692 526 грн. х 14 % х 120 % : 365 х 669 днів), оскільки скаржник вважає, що днем виникнення права на нарахування пені є саме 17.12.2016 року з урахуванням отримання ухвали Верховного Суду від 17.11.2016 р., тобто закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення та з урахуванням положень п.п. 200.15, 200.23 ст. 200 ПК України.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДФС у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду. Заява відповідача мотивована тим, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду, оскільки право позивача було порушено з 17.06.2015, а тому з цієї дати позивач мав право звернутися до суду за захистом своїх прав.

Оскільки позивач звернувся з адміністративним позовом 23.10.2018, а право на бюджетне відшкодування та стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за грудень 2008 виникло у нього у червні 2015, враховуючи положення ст. 122 КАС України та ст. 102 ПК України, на момент звернення до суду з позовною заявою строки звернення (як загальний так і спеціальний) з вимогами про зобов`язання ГУ ДФС у Запорізькій області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані щодо відшкодування ТОВ «Запоріжалюмінторг» суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в сумі 10 692 526 грн. та про стягнення пені в розмірі 12771270 грн. за період 24.06.2015 по 17.10.2018, сплинули.

Судом першої інстанції порушено основний принцип адміністративного судочинства як офіційне з`ясування всіх обставин у справі, який зазначено в п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, який зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує правову позицію суду першої інстанції, покладену у підставу рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Крім того, заявив клопотання, в якому просить суд війти за межі позовних вимог та прийняти постанову, якою стягнути з державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/7380/15.

Представник відповідача-2 до суду не з`явився, звернувся до суду із заявою (а.с 25 т. 2), в якій просить справу розглянути без участі представника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 16.01.2009 позивачем подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі декларацію з податку на додану вартість за грудень 2008 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за грудень 2008 року.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Запоріжалюмінторг» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2008 року у сумі 16 996 508 гривень, яка виникла за вересень 2008 року на розрахунковий рахунок платника у банку, що виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у листопаді 2008 року. За наслідками цієї перевірки було складено акт № 28/08-08/3257352 від 26.02.2009, яким встановлено порушення позивачем пп.7.7.2, 7.7.4 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР, а саме - завищення бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2008 року у сумі 10 692 526,2 гривень, яке виникло за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалося у листопаді 2008 року.

На підставі цього акта було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 10.03.2009 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 10 692 526 гривень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 у справі № 2а-5258/09/0870 відмовлено ТОВ «Запоріжалюмінторг» у задоволенні позову до СПДІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі про скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 26.11.2013 № 2а-5258/09/0870 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задоволено частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011 у справі скасовано, а матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 у справі № П/808/114/14 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2009 №000040808/0 відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 у справі № П/808/114/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» - задоволено. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Межрегіонального головного управління Міндоходів, за участю Прокуратури Запорізької області, про скасування податкового повідомлення-рішення- скасовано. Позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі №/0 від 10.03.2009.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015 у справі №808/114/14 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 залишено без змін.

Ці обставини учасниками справи визнаються.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

- отримавши рішення суду, контролюючий орган не вчинив дій, визначених абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України, а саме не подав органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету в термін до 09.06.2015 включно; внаслідок протиправної бездіяльності контролюючого органу порушене право платника податків на отримання бюджетного відшкодування ПДВ;

- Законом України № 1797-VІІІ від 21.12.2016 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017, був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01.04.2017, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України;

- до 01.04.2017 відповідач-1 мав скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість;

- після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01.04.2017, відповідач-1 мав внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання. Проте, вказані дії контролюючим органом всупереч вимог законодавства вчинені не були, що призвело до неотримання позивачем належного бюджетного відшкодування у визначений законом строк.

- на сьогодні відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв;

- з огляду на те, що з 01.04.2017 порядок відшкодування платниками податку сум податку на додану вартість з бюджету був змінений, та враховуючи необхідність повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає, що єдиним ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача-1 внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за грудень 2008 року, що вибрано правильно позивачем при поданні позову та відповідає правовим висновкам Верховного Суду у справі № 817/1828/17;

- відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Таким чином, сума пені складає: 10 692 526 х 30 % (постанова Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 154 «Про регулювання грошово-кредитного ринку») х 120% / 365 днів х 1211 дні = 12 771 270,20 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у частині того, що відповідач-1 допустив протиправну бездіяльність щодо повернення з державного бюджету України суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2008 року, в порядку, який був визначений ст. 200 Податкового кодексу України, а саме не направив після закінчення процедури судового оскарження протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивачем помилково не заявлена вимога про визнання протиправною такої бездіяльності, а судом першої інстанції така помилка не виправлена, що дає право суду апеляційної інстанції у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту порушеного права позивача з боку суб`єкта владних повноважень.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладений в ухвалі з питань залишення позовної заяви без розгляду від 06.12.2018 року (а.с. 101-102 т. 1), в якій суд зазначив, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки він звернувся з вимогами про внесення даних щодо позивача до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, який почав функціонувати з 01.01.2017 року, тобто з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні».

Колегія суддів зазначає, що на момент зміни порядку відшкодування ПДВ строк звернення до суду з приводу заявленого бюджетного відшкодування позивачем пропущено не було. Разом з тим, тривалий судовий розгляд спору щодо правомірності заявленого до відшкодування ПДВ у справі 2-а-5258/09/0870, не вчинення дій з боку відповідача-1 щодо включення даних позивача до Тимчасового реєстру, який до теперішнього часу не функціонує, дають підстави виходити з того, що неналежне урядування з боку держави не може бути підставою для позбавлення позивача судового захисту та відновлення порушеного права. З огляду на це колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо пропущення строку звернення до суду.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково вважав, що зобов`язання відповідача-1 включити відомості щодо бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ від 25.01.2017 № 26, є належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» запроваджено єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначених п.200.19 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла до 1 січня 2017 року) та тимчасовий реєстр заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України (далі - Тимчасовий реєстр).

Так, вказаним Законом доповнено підрозділ 2 розділу XX Податкового кодексу України пунктом 56, згідно з яким до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

З цього вбачається, що Тимчасовий реєстр та поточний Реєстр заяв відрізняються за хронологічними показниками, порядком бюджетного фінансування, що, у свою чергу, має впливати на черговість відшкодування.

Отже, позивач набув право включення його даних саме до Тимчасового реєстру.

Вимогами пп.200.7.1 п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України передбачено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються постановою Кабінетом Міністрів України №26.

Відповідно до ст. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України, а саме - постановою від 25.01.2017 року № 26. Реєстр і адмініструє Міністерство фінансів України як окремий інформаційний ресурс. Формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Порядок інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість затверджений Наказом Міністерства Фінансів України від 03.03.2017 року №326, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 березня 2017 р. за № 376/30244 (далі - Порядок №326).

Згідно зазначеного Порядку №326 формування Реєстру та оприлюднення Реєстру на своєму офіційному веб-сайті здійснюється щодня (крім вихідних, святкових та неробочих днів) в терміни, визначені пунктом 5 розділу II та пунктом 5 розділу III цього Порядку, на підставі баз даних ДФС та Казначейства з урахуванням хронологічного порядку надходження заяв про повернення сум бюджетного відшкодування.

Наказом ДФС України від 14.04.2017 року № 263 затверджено Регламент взаємодії структурних підрозділів ДФС України та Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників ДФС у процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі Регламент № 263).

Відповідно до зазначеного регламенту Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість формується автоматично за даними податкової звітності з ПДВ, реєстраційних даних, інформації про перевірки, інформації з документів згідно яких відбулась зміна суми заявки до відшкодування або упередження згідно податкових повідомлень-рішень. Відповідальними виконавцями є підрозділи ДФС України та підрозділи Головних управлінь ДФС в областях в межах виконання процедур.

При цьому відповідно до Регламенту № 263 зазначено, що до незмінної частини Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування ПДВ відноситься: 1) дата подання заяви, номер податкової декларації або уточнюючого розрахунку; податковий номер або серія та/або паспорта платника; найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку; індивідуальний податковий номер платника податків, сума податку заявлена до відшкодування на рахунок платника у банку; сума податку, заявлена до бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 2) сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом такої податкової звітності з ПДВ (враховується при камеральній перевірці в ITC «Податковий блок/Податковий аудит), які заповнюються за даними декларацій з ПДВ та які вносяться автоматично в систему на рівні ДФС України.

До частини 2 (динамічної частини) відносяться: 1) дата включення/виключення інформації з Реєстру заяв; 2) про проведення перевірки (початок та закінчення камеральної перевірки даних декларацій або уточнюючого розрахунку, складення актів та складення ППР, рішення керівника ГУ ДФС щодо необхідності проведення позапланової документальної перевірки; закінчення проведення документальної перевірки); 3) про складання акта/довідки перевірки; 4) подання платником заперечень на складений акт камеральної/документальної перевірки; 5) введення інформації про прийняття ПП; 6) інформація щодо оскарження результатів перевірки (винесених ППР) щодо зменшення задекларованих сум бюджетного відшкодування (на рівні ГУ ДФС).

Оскільки формування реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що ГУ ДФС у Запорізькій області не має повноважень щодо внесення даних до реєстру та формуванню реєстру заяв на повернення суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, задоволення судом першої інстанції вимоги позивача до ГУ ДФС у Запорізькій області про зобов`язання ГУ ДФС у Запорізькій області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо відшкодування ТОВ «Запоріжалюмінторг» суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн. не призведе до захисту порушеного права позивача.

Крім того, виконання рішення суду першої інстанції не передбачає дотримання хронології включенню до реєстру відомостей щодо позивача, що також не сприяє відновленню порушеного права.

Колегія суддів також наголошує, що тимчасовий реєстр не сформований до теперішнього часу та відшкодування за ним не здійснюються, але такий загальновідомий факт не може бути підставою для включення заяви до іншого Реєстру.

Проте, слід прийняти до уваги правові позиції Європейського cуду з прав людини, висловлені у справі Рисовський проти України, де Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб… державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (п.п. 70, 71 рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів приймає до уваги правові висновки Верховного Суду у праві № 805/5067/15-а, в яких суд зазначив, що «з огляду на відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права … не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

… Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 12.02.2019, дійшла висновку про те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, з огляду на що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 02.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14, про те, що відшкодування податку на додану вартість здійснюється органом Державної казначейської служби України з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39, оскільки на дату розгляду справи № 826/7380/15 Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків, тоді як ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податків, є стягнення з Державного бюджету України на користь суб`єкта господарювання заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості»…

Позивач, звертаючись до суду першої інстанції з позовом у жовтні 2018 року, діяв добросовісно і виходив з правої позиції, раніше висловленої Верховним Судом України у зазначених вище справах, де належним способом захисту порушеного права було визначено зобов`язання внести відповідні відомості до Реєстру.

Оскільки Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 12.02.2019, відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 02.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14, колегія суддів вважає, що скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не позбавлений права у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України війти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивача буде стягнення суми бюджетного відшкодування за грудень 2008 року з Державного бюджету України.

Що стосується стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 200.23. ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Отже, позивач набув право на нарахування та стягнення пені у порядку, встановленому п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України з 24.06.2015 року, з урахуванням вимог п.п. 200.13, 200.15 ст. 200 ПК України, тому в цій частині колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Разом з тим вбачається, що розрахунок пені, наведений у судовому рішенні здійснено виходячи зі ставки НБУ, яка діяла на час виникнення пені - 30 % (постанова Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 154 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»). Проте, судом не враховано, що ставка НБУ неодноразово змінювалась на весь період нарахування пені, що впливає на її загальний розмір.

На пропозицію апеляційного суду розрахунки пені здійснені позивачем та відповідачем-1 (7 408 006,52 грн. та 7 239 513,88 грн. відповідно) за період з 24.06.2015 року по 17.10.2018 року та під час судового засідання були встановлені причини розбіжностей, а саме неврахування відповідачем у розрахунку днів зміни облікової ставки НБУ.

За таких обставин колегія суддів, перевіривши правильність розрахунку позивача, вважає, що стягненню підлягає пеня в сумі 7 408 006,52 грн. (а.с. 95,96 т. 2).

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності нарахування пені лише з 17.12.2016 р., тобто з урахування дня отримання рішення про завершення процедури судового оскарження- ухвали Верховного Суду України від 17.11.2016, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, відповідно до абз. «ґ» п. 200.12. ст. 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування зокрема з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Завершення процедури судового оскарження пов`язано з датою набрання чинності рішенням суду, а у відповідності до норм ст. 255 КАС України рішення набирає чинності зокрема з дати прийняття постанови суду апеляційної інстанції, що відбулося у справі № 2а-5258/09/0870 23.04.2015 року.

Щодо відповідача-2 - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, колегія суддів зазначає, що вимоги, які заявлені в позові, та наведені обґрунтування в ньому не дають підстав вважати, що право позивача порушено будь-яким рішенням, діями або бездіяльністю з боку цього відповідача, адже його дії є похідними від дій контролюючого органу, тому відповідачем-2 не було порушено прав позивача.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду та прийняття нового рішення.

За таких обставин колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 р. у справі №280/4453/18 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо повернення з державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» за грудень 2008 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 24.06.2015 року по 17.10.2018 року в сумі 7 408 006,52 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30.08.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко