Справа № 334/1752/19
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.07.2019
Справа № 334/1752/19
Провадження № 2-а/334/90/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Запорізькій області лейтенанта поліції Павліка Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати дії відповідача щодо складання постанови ЕАВ № 919373 від 15.02.2019 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП незаконними, скасувати вказану постанову як незаконну, закрити провадження по справі та відшкодувати витрати, пов`язані з даною справою у розмірі 400,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно вказаної постанови 15.02.2019 року о 08.25 год. він, керуючи автомобілем «Nissan Note», д.н. НОМЕР_1 , в м. Запоріжжя по пр. Соборному,182, не зменшив швидкості та не зупинився перед пішохідним переходом, по якому рухався пішохід, чим порушив п. 18.2 ПДР України (водій не пропустив пішоходів, які не закінчили перехід проїзної частини відповідного напрямку руху на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофору чи регулювальника, що дозволяє рух транспортного засобу, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм права, у зв`язку з тим, що на його прохання поліцейськими не було надано жодного доказу факту здійснення вказаного адміністративного правопорушення (фото-, відео- кінозйомки), в самій постанові пунктом, який нібито порушив позивач зазначено п. 18.2 ПДР України, який стосується випадку проїзду автомобілем «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника», а його випадок стосується п.18.1. ПДР України, тобто проїзду нерегульованого пішохідного переходу. Крім того, як на підставу для визнання дій інспектора протиправними, позивач вказує, що останнім не було пред`явлено поліцейського посвідчення, як того вимагає ч.3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», не було складено протокол про адміністративне правопорушення та справу розглянуто на місці зупинки, на не за місцем розташування уповноваженого органу.

В судове засідання позивач не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, з відзивом на позов до суду не звертався.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані документи і докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 15.02.2019 року інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Запорізькій області лейтенантом поліції Павліком А.І. було складено Постанову ЕАВ № 919373 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно вказаної постанови, 15.02.2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Note», д.н. НОМЕР_1 , в м. Запоріжжі по пр. Соборному,182, не зменшив швидкості та не зупинився перед пішохідним переходом, по якому рухався пішохід, чим порушив п. 18.2 ПДР України (водій не пропустив пішоходів, які не закінчили перехід проїзної частини відповідного напрямку руху на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофору чи регулювальника, що дозволяє рух транспортного засобу, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 18.2 ПДР України встановлено, що на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно пояснень позивача, які не було спростовано відповідачем, ОСОБА_1 15.02.2019 року приблизно о 08.20 год. рухався на своєму автомобілі по проспекту Соборному в м. Запоріжжі від площі Фестивальної в сторону універмагу «Україна». В кінці площі Фестивальної він обігнав патрульну поліцейську машину, рухаючись по третьому (крайньому лівому) ряду. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу за адресою пр. Соборний 170-А він зменшив швидкість, що фіксувалось відео реєстратором. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позивач переконався, що рух його автомобіля не перешкоджає пішоходу, який тільки почав рух через пішохідний перехід на крайній правій смузі дороги. Відстань між його автомобілем і пішоходом була більше ніж розмір смуги руху і ця відстань жодним чином не перешкоджала пішоходу рухатися далі, а тим більше не створювала ніякої небезпеки для останнього, тому ОСОБА_1 продовжив рух далі і перетнув пішохідний перехід.

Вищевказані пояснення позивача підтверджуються долученим до позову відеозаписом, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням позивача дійсно здійснив проїзд пішохідного переходу, який був нерегульованим (п.18.1 ПДР. України).

Так, пунктом 18.1. ПДР України встановлено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Дана вимога передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

З вищенаведеного слідує, що встановлені відповідачем обставини справи не відповідають дійсності, докази того, що ОСОБА_1 допустив порушення п.18.2 ПДР України ПДР України, відсутні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів, на основі яких відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення і винність даної особи в його вчиненні, вимоги позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Провадження по даній справі підлягає закриттю відповідно до положень ст. 286 КАС України.

Позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними у зв`язку з винесенням оскаржуваної постанови не ґрунтуються на вимогах закону і задоволенню не підлягають.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посилання позивача на той, факт, що під час зупинки його транспортного засобу працівниками поліції було порушено процедуру розгляду справи та складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, є безпідставними.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП, у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що доводи позову про протиправність дій відповідача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати у даній справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. Позивачем в обґрунтування заявлених у цій частині вимог не надано жодного доказу, яким би підтверджувались понесені ним витрати, пов`язані з розглядом справи, а тому вимоги про відшкодування судових витрат у сумі 400,00 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6-10, 77, 205, 229, 214-246, 255, 257, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Запорізькій області лейтенанта поліції Павліка Андрія Івановича ЕАВ № 919373 від 15.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. - визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Турбіна Т. Ф.