Справа № 340/65/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 340/65/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року (суддя Петренко О.С., повний текст складено 04.03.2019р.) по справі №340/65/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-96982-53 від 08.11.2018р. в сумі 15819,54 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що оскаржувана вимога винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він не відноситься до жодної з категорій, що визначені в ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", так як не забезпечував себе роботою самостійно, жодних звітів про нарахування єдиного внеску відповідачу не подавав. Крім цього вказував на те, що вимогу винесено без проведення документальної перевірки відносно позивача та складення відповідного акту.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року позов задоволено. За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки. Так по-перше, суд вказав на те, що позивач, як зареєстрований суб`єкт підприємницької діяльності, мав обов`язок сплачувати єдиний внесок у строки та у розмірах, які визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». По-друге, суд вказав на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) виноситься не лише за наслідками проведеної документальної перевірки, а і у випадку, зокрема, якщо страхувальник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, що підтверджується обліковими даними з інформаційної системи фіскального органу. В той же час, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом порушено строк обчислення боргу по сплаті єдиного внеску, який має бути зроблений в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову. Скаржник вказує на те, що оскільки позивач мав

заборгованість зі сплати єдиного внеску, що також було встановлено і судом, то контролюючим органом, в межах наданих повноважень, правомірно направлено позивачу вимогу про сплату такої заборгованості.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 у 1997 зареєструвався як фізична особа-підприємець.

Станом на 31.10.2018р., за позицією контролюючого органу, за позивачем обліковувалася недоїмка у розмірі 15819,54грн.

08.11.2018 року відповідачем винесено вимогу №Ф-96982-53 про сплату боргу (недоїмки) за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 15 819,54 грн.

Правомірність та обгрунтованість вказаної вимоги є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції, з посиланням на положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правильно виходив з того, що суб`єкт підприємницької діяльності, має обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок у строки та у розмірах, які визначено Законом.

В той же час, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходи з того, що контролюючим органом порушено строки обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску.

Такі висновки суд обґрунтував тим, що згідно з Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску повинен був зроблений контролюючим органом в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки.

З приводу таких висновків суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає зазначити те, що у відповідності до ч.16 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, отже ті обставини, на які посилався суд першої інстанції, не можуть бути підставою для висновків щодо неправомірності оскарженої вимоги.

В той же час, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції по суті заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає зазначити таке.

Як зазначено вище, обов`язок щодо сплати єдиного внеску, згідно із вказаним Законом, мають суб`єкти підприємницької діяльності.

У спірному випадку встановлено, що позивач підприємницьку діяльність не здійснював та з 1997 року по теперішній час проходить службу в органах МВС, що підтверджується відповідними доказами, які свідчать про період проходження служби, займані посади, отримані доходи.

Зазначені обставини, на думку суду апеляційної інстанції, не дають підстав для висновку про обов`язок позивача сплачувати єдиний соціальний внесок.

Оскільки оскаржену вимогу про сплату боргу контролюючим органом прийнято без урахування вказаних обставин, то її не можливо визнати обґрунтованою, що є підставою для її скасування.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року по справі №340/65/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 30.08.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк