Справа № 520/6038/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 серпня 2019 р. № 520/6038/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 26.09.2017 року, яким нараховано земельний податок з фізичних осіб у сумі 13661,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 1-20146 від 14.06.2019 року, яким нараховано земельний податок з фізичних осіб у сумі 13661,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковий орган під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень невірно визначив розмір земельного податку, оскільки під час здійснення розрахунку взято площі земельних ділянок, на яких розташовані належні позивачу об`єкти нерухомого майна, нежитлові приміщення. Як вказано позивачем, земельна ділянка, на яку контролюючим органом було нараховано податок, йому не належать та не використовуються, а відтак відсутній обов`язок зі сплати земельного податку з фізичних осіб. Також позивачем вказано, що податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2017 року було прийнято відповідачем після спливу встановленого законодавством строку для його прийняття. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.06.2019 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках, оскільки до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, представником відповідача вказано, що хоча позивач і не оформив відповідно до законодавства право власності або право користування землею, але набув це право відповідно до рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування чи відповідно до цивільно-правових угод повинні сплачувати земельний податок на загальних підставах, то відповідачем на законних підставах, у встановленому законодавством порядку з урахуванням нормативно грошової оцінки земельних ділянок нараховано земельний податок з фізичних осіб. З врахуванням вказаного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 26.07.2019 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог по справі №520/6038/19.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на уточнену позовну заяву проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності від 25.10.2010 року є власником нежитлових приміщень загальною площею 2672,5 кв.м, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Валківської міської ради від 22.10.2010 року. № 873 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9502 га, яка знаходиться за І адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із зміною цільового призначення.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.06.2019 року №170381452 та технічної документації (технічним паспорт) на зазначені об`єкти нерухомого майна (нежитлові приміщення, комплекс будівель і споруд нежитлові приміщення, комплекс будівель і споруд) загальна площа земельної ділянки під об`єктами становить 6449 кв.м.

Вказані обставини сторонами не заперечувалась.

Судовим розглядом справи встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст.286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України відносно позивача прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 26.09.2017 року №, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 13661,50 грн.;

- від 14.06.2019 року №-2016, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 13661,50 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що після отримання спірного у даній справи податкового повідомлення-рішення від 26.09.2017 року № позивач скористався правом його адміністративного оскарження шляхом направлення відповідних скарг, але рішенням Державної фіскальної служби України від 08.12.2017 року №16425/0/99-99-10-02-01-14 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, не погодившись із винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Суд зазначає, що положеннями ст. 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп. 14.1.72 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

При цьому, положеннями п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Як передбачено п. 270.1 ст.270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із п. 286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу

Як передбачено приписами п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п.287.8 ст.287 Податкового кодексу України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно з положеннями п.286.6 ст.286 Податкового кодексу України на земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

З аналізу вищевикладених норм діючого законодавства вбачається, що обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Водночас, суд зазначає, що право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Також суд зазначає, що питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються і положеннями ст.120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, якими визначено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування).

З моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

З аналізу вищенаведених норм слід дійти висновку, що фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.04.2019 року у справі №804/5493/16 та від 14.05.2019 року у справі №826/13773/1.

Отже, враховуючи обставини того, що позивач є власником нежитлових приміщень загальною площею 2672,5 кв.м, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , то незважаючи на те, що останній не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Крім того, суд зазначає, що матеріали справи містять копію листа Валківської міської ради Харківської області, зі змісту якого вбачається, що у період з 2017 по 2019 роки від ОСОБА_1 не надходили заяви про відмову від користування земельною ділянкою у АДРЕСА_2 Валки АДРЕСА_1 чи зменшення її площі.

При цьому, суд зазначає, що посилання позивача на обставини протиправності податкових повідомлень-рішень зводяться в цілому до відсутності у нього обов`язку стосовно сплати земельного податку з огляду на не оформлення права власності або користування земельною ділянкою.

З приводу питання нарахування податкового зобов`язання позивачу в цілому та після 01.07.2017 року у випадку прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2017 року суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Як передбачено положеннями п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладені судом висновки стосовно наявності у позивача обов`язку зі сплати земельного податку суд зазначає, що зазначені доводи позивача є необґрунтованими та не можуть бути враховані з огляду на наведені представником відповідача у відзиві на позов розрахунки податкових зобов`язань позивача, рішення Валківської міської ради Харківської області LXIII сесії V скликання від 22.10.2010 року №873 та лист Валківської міської ради Харківської області від 02.08.2019 року №02-18/710.

Також суд зазначає, що сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.11.2018 року по справі №808/144/18.

При цьому, суд зазначає, що інших доказів помилковості розрахунку податкового зобов`язання позивачем не надано.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.В. Мельников