Справа № 400/897/19
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/897/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчука В.О.

суддів: Семенюка Г.В. , Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року прийнятого у письмовому провадженні (суддя:Устинов І.А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (далі за текстом ТОВ "Миколаївський глиноземний завод", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС з вимогою про визнання протиправним та скасувати рішення відповідача від 25 березня 2019 року про відмову у видачі позивачу дозволу на переробку товарів на митній території України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року адміністративний позов ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Миколаївська митниця ДФС звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Окрім того скаржник зазначає, що станом на час розгляду справи позивачу наданий дозвіл на поміщення вказаних у позовній заяві товарів у митний режим переробки, таким чином у суду першої інстанції були підставі для закриття провадження у справі згідно вимог ч.1 ст.238 КАС України, так як законні права та інтереси позивача були відновлені.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївський глиноземний завод є юридичною особою та здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 24.42 - виробництво алюмінію, а також виробництво глинозему.

Між позивачем та фірмою-нерезидентом RS International GmbH, м. Цуг, Швейцарія, укладено контракт № 1-NAP-RSI-COR/2013 від 20 лютого 2013 року, згідно з предметом якого замовник (нерезидент) зобов`язується поставити товари (боксити) та оплатити вартість їх переробки в продукти переробки (глинозем, пісок тригідрату), а виконавець (позивач) зобов`язується прийняти, переробити поставлені замовником товари в продукти переробки та поставити продукти переробки замовнику.

19 березня 2019 року позивач звернувся до Миколаївської митниці ДФС (митний пост "Дніпро-Бузький") із заявою від 18 березня 2019 року №НГЗ-Исх-01-19-204 про надання відповідно до глави 23 Митного кодексу України дозволу на розміщення у митний режим переробки на митній території України строком на 365 календарних днів наступних товарів - бокситів (руда алюмінієва), що поставляється згідно вищевказаного контракту, з наступних родовищ: ОСОБА_1 (Гвінея), Тро- ОСОБА_2 (Бразилія), ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), Вейпа (Австралія), Курубука ( ОСОБА_5 ), Сьєрра Мінерал Холдинг (Сьєрра-Леоне), Діан- ОСОБА_6 (Гвінея), Боке (Гвінея).

До заяви були додані всі необхідні документи, визначені чинним законодавством.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви позивача, відповідачем 25 березня 2019 року було прийнято рішення про відмову у видачі дозволу позивачу на розміщення товарів у митний режим переробки на митній території України на підставі п.2 ч.8 ст.149 МК України, шляхом заповнення відповідних розділів Заяви позивача, з наступним обґрунтуванням - невідповідність відомостей, наведених у заяві та положень контракту на переробку товарів, а саме - відомостей, зазначених у розд.9 і 10 Додатку 4 до заяви та пункту 3.3.8 розділу 3.3 контракту щодо розпорядження відходами переробки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач не порушував вимог чинного законодавства, оскільки діяв в межах умов договору, так як на момент подання заяви відповідачу у позивача були відсутні відповідні письмові вказівки замовника щодо розпорядження відходами, таким чином позивач зазначив увесь орієнтовний обсяг відходів переробки у розд.10 Додатку 4 до Заяви, тобто як таких, що підлягають видаленню.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту КАС України) та Митного кодексу України (МК України).

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до п. 206.1. ст.206 Податкового кодексу, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до п.206.12 ст.206 Податкового кодексу, до операцій із ввезення товарів на митну територію України в митному режимі переробки на митній території застосовується умовне повне звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 23 Митного кодексу України.

Пунктом 25 частини 1 статті 4 МК України визначено, що митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовленість їх використання після митного оформлення.

Статтею147 Митного кодексу (далі - МК) України встановлено, що переробка на митній території - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці без застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови подальшого реекспорту продуктів переробки.

Згідно ст.150 МК України операції з переробки товарів можуть включати: 1) власне переробку товарів, у тому числі: обробку, монтаж, демонтаж, використання окремих товарів, які сприяють чи полегшують процес виготовлення продуктів переробки: 2) ремонт товарів, у тому числі модернізацію, відновлення та регулювання, калібрування.

Відповідно до ч.ч.1 - 3 ст.149 МК України, поміщення товарів у митний режим переробки на митній території допускається з письмового дозволу органу доходів і зборів за заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи.

Разом із заявою власник товарів або уповноважена ним особа подає органу доходів і зборів такі документи: зовнішньоекономічні договори або документи, що їх замінюють, на підставі яких зазначені в заяві товари були чи будуть ввезені на митну територію України, і які повинні містити, зокрема, відомості про обов`язковий обсяг виходу продуктів переробки, конкретний обсяг робіт і строк їх виконання.

Якщо зовнішньоекономічний договір або документ, що його замінює, не містить зазначених відомостей, такі відомості подаються окремим документом) технологічні схеми переробки (крім випадків ввезення товарів з метою ремонту, у тому числі модернізації, відновлення та регулювання), в яких повинні бути зазначені відомості про всі етапи переробки та процесу перетворення товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території, на продукти переробки, кількісні показники товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території, та інших товарів, що витрачаються підприємством на здійснення операцій з переробки, з обґрунтуванням виробничих втрат товарів на кожному етапі, а також відомості про найменування та кількість відходів переробки; 3) договори на переробку товарів з іншими підприємствами, якщо окремі операції (або повний цикл) з переробки товарів здійснюватимуться такими іншими підприємствами) інші документи за бажанням власника товарів або уповноваженої ним особи - висновки державних органів, експертних установ, організацій, державні стандарти й стандарти підприємства, технічні умови, описи чи креслення зразків, відповідно до яких здійснюватиметься переробка, тощо.

Дозвіл на переробку товарів на митній території України видається органом доходів і зборів підприємству безоплатно протягом п`яти робочих днів від дати реєстрації відповідної заяви.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.24 МК України, кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів. їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси. Предметом оскарження є, зокрема, рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.

Оцінка суду.

Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідачем 25 березня 2019 року було відмовлено позивачу у видачі дозволу на розміщення товарів у митний режим переробки на митній території України на підставі п.2 ч.8 ст.149 МК України, у зв`язку з невідповідністю відомостей наведений у заяві та положень контракту на переробку товарів, а саме: відомостей зазначених в розділах 9 і 10 Додатку 4 до заяви та пункту 3.3.8 розділу 3.3 контракту щодо розпорядження відходами переробки.

До заяви позивача про надання дозволу на переробку Додатку, позивач включив орієнтовний обсяг відходів, які будуть утворені в процесі здійснення операцій з переробки товарів за вищевказаним контрактом у розд.10 Додатку, тобто як таких, що підлягають видаленню.

Однак, дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що позивач 21 березня 2019 року надавав відповідачу листа від 21 лютого 2019 року № НГЗ-Исх-01- 19-223, в якому пояснив мотиви внесення відомостей у розд.9 і 10 Додатку до заяви позивача, який однак не було взято відповідачем до уваги при прийнятті спірного рішення, що свідчить про необґрунтованість останнього.

Так, згідно пункту 3.3.8 контракту № 1-КАР-RSI-COR/2013 від 20 лютого 2013 року для замовника (який є їх власником згідно з п.1.6 контракту) передбачено 2 способи розпорядження відходами переробки - або реалізація замовником на митній території України, або видалення виконавцем (позивачем) шляхом остаточного захоронення у власних шламосховищах, що відповідає ч.1 ст.157 МК України.

Тобто розпорядження відходами, згідно положень контракту переробки, є виключним правом замовника за контрактом.

Згідно напрацьованих в попередні роки дії контракту правил господарських взаємовідносин між позивачем та замовником за даним контрактом, замовник в процесі виконання контракту надає позивачу письмові вказівки щодо передачі частини відходів, які утворилися від переробки конкретної партії товару та якими замовник розпорядився шляхом їх продажу на митній території України, третім особам.

За відсутності таких письмових вказівок від замовника, позивач видаляє весь обсяг утворених від переробки товарів відходів шляхом остаточного захоронення у власних шламосховишах.

Оскільки на момент подання вищевказаної заяви відповідачу у позивача були відсутні відповідні письмові вказівки замовника щодо розпорядження відходами, позивач зазначив увесь орієнтовний обсяг відходів переробки у розд.10 Додатку 4 до Заяви, тобто як таких, що підлягають видаленню.

Вказані обставини щодо особливих вимог договору були зазначені позивачем у вищевказаному листі від 21 березня 2019 року, однак залишені поза увагою відповідачем при винесені оскаржуваного рішення від 25 березня 2019 року.

До того ж, судом встановлено, що раніше на заяви позивача про видачу дозволів на переробку товарів, які були складені з аналогічним змістом та за тим самим контрактом на переробку, подані в попередні роки дії контракту, відповідач надавав відповідні дозволи. Вказане свідчить про не дотримання Відповідачем при прийнятті спірного рішення принципу безсторонності (неупередженості).

Про порушення цього ж принципу свідчить той факт, що відповідач при розгляді аналогічної заяви позивача від 07 березня 2019 року № НГЗ-Исх-01-19 зазначив інші, ніж у оскаржуваному рішенні, підстави для відмови у наданні дозволу на переробку.

Незаконною відмовою відповідач у видачі дозволу на переробку товарів на митній території України спричиняється істотна шкода правам та законним інтересам Позивача. Так,виходячи з виду та особливостей господарської діяльності позивача, виробничий процес підприємства позивача пов`язаний виключно з виробництвом глинозему шляхом переробки бокситів іноземного походження. Відтак, доходи від надання послуг з переробки іноземних товарів, які надаються позивачем за контрактом від 20 лютого 2013 року, який діє до 2025 року, є основним джерелом доходів ТОВ "МГЗ".

Отже, рішення про відмову відповідача у видачі ТОВ "МГЗ" дозволу на переробку, унеможливить для позивача виконання умов згаданого контракту, що могло потягнути за собою необхідність його дострокового розірвання та відповідно, втрати основної частини доходів позивача та безумовно спричинити повну зупинку діяльності підприємства, що мало б вкрай негативні соціально-економічні наслідки, як для підприємства, так і для суспільних та державних інтересів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову, оскільки позивач не порушував вимог чинного законодавства, так як діяв в межах умов договору.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на те, що відповідно до наявної в матеріалах справи ухвали від 22 травня 2019 року судом першої інстанції вже вирішувалося питання щодо закриття провадження у даній справі у зв`язку з відновленням законних прав та інтересів позивача шляхом надання Миколаївською митницею ДФС дозволу позивачу на переробку товарів на митній території України. В результаті розгляду вказаного клопотання відповідачу відмовлено у його задоволенні. Вказане рішення набрало законної сили.

При цьому, судом першої інстанції ухвалою від 21 травня 2019 року закрито провадження у справі в частині вимог щодо зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розміщення товарів у митний режим переробки на митній території України строком на 365 днів відповідно до заяви від 18 березня 2019 року № НГЗ-Исх-01-19-204 у зв`язку з видачею відповідачем такого дозволу. Вказана ухвала також набрала законної сили.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року прийнятого у письмовому провадженні (суддя:Устинов І.А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 03 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.