Справа № 300/84/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Біньковська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6351/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Запотічного І.І., Затолочного В.С.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

представника апелянта: Прос Ю.В.

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі № 300/84/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ :

11.01.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування карти відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення від 11.12.2018 р. та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2018/001038/1 від 11.12.2018р.

На обґрунтування вимог позивач зазначає, що 27.11.2018р. представником позивача - фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 подано до митного оформлення електронну вантажну митну декларацію № UA206010/2018/414312 на «легковий автомобіль». Проте, митний орган протиправно, в порушення норм ст. 57 МК України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу та обраного методу його визначення, а саме, основного - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснив визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок чого прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості. Вважає, що відповідач протиправно поставив під сумнів весь поданий перелік документів та застосував резервний метод для визначення митної вартості товару. Збільшення такої вартості з 4600 євро на 19550 євро суттєво порушує права позивача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2019р. позов задоволено. Суд визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби №UA206000/2018/01057 від 11.12.2018р. та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2018/001038/1 від 11.12.2018р.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу марки, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом (залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу), лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що декларантом до митного оформлення не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в ст. 53 МК України, підтверджуючих митну вартість даного транспортного засобу, а саме не було долучено банківського платіжного документу чи будь-якого іншого платіжного та/або бухгалтерського документу, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, висновки про вартість та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, транспортні ( перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення, інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник апелянта Прос Ю.В. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

02.10.2018р. позивач придбав у нерезидента «SASU ACN» транспортний засіб - автомобіль марки ОPEL, модель INSIGNIA, тип INSIGNIA, серія НОМЕР_1 , рік 2017, номер НОМЕР_5, що підтверджується копією рахунку - фактури 02.10.2018 р. від 02.10.2018 (а.с.14, 86). Даний транспортний засіб внаслідок дорожнього-транспортної пригоди із значними механічними пошкодженнями, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 18-39 )

Для підтвердження митного оформлення даного товару 27.11.2018р. декларант ФОП ОСОБА_2 який діяв в інтересах позивача подав для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію №UA206010/2018/414312, щодо товару за описом автомобіль з аварійними пошкодженнями, марки ОPEL, модель INSIGNIA, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна -1598 см куб, потужність двигуна -100kw, номер двигуна -немає даних, тип кузова - універсал. Декларантом самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у розмірі 145 824,62 грн, що становить - 4600 євро.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу наступні документи :

- рахунок-фактуру (інвойс) № de facture: 02/10/2018 від 02.10.2018р., в якому вказано покупця автомобіля марки ОPEL, модель INSIGNIA, після ДТП, тип INSIGNIA, серія НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , ціна - 4600 EUR (а.с.74, 86);

- декларацію про походження товару від №0380 від 02.10.2018р., акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/66300 від 17.11.2018р. (а.с.15);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 BR05722 від 11.04.2017р. (а.с.16, 87);

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_4 від 05.02.1997р.

Отже, декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі необхідні документи, що передбачені в ст. 53 МК України. Тобто, вищевказані документи визначають ціну транспортного засобу у розмірі - 145 824,62 грн, що становить 4600 євро.

27.11.2018р. митний орган направив декларанту електронне повідомлення, про необхідність надання відповідно до вимог ч.2 ст.53 МК України оригіналів товаросупровідних та реєстраційних документів, зазначених в графі 44 митної декларації (а.с. 66 зворот).

Митний орган декларанту направив 28.11.2018р. повторне електронне повідомлення про направлення запиту до Департаменту податкових та митних експертиз» у зв`язку з неможливістю контролю митної вартості на пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб

За результатами розгляду електронної митної декларації №UA206010/2018/414312 від 27.11.2018р. митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206000/2018/001038/1 від 11.12.2018р., згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом. ( ст. 64 МК України) Джерело інформації: Електронний каталог Gebrauchte Automobile Wertermittlung Schwacke, наданий ДПМУ ДФС та кориговано на пробіг і першу реєстрацію. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчинити дії, передбачені п. 5 ч.2 ст. 55 та Главою 4 МК України. Сума скоригованої митної вартості визначена у розмірі- 19550,00 EUR.(а.с. 62 )

Крім того, митний орган прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2018/01057 від 11.12.2018р. Із змісту даної картки відмови видно, що відповідач відмовив у митному оформлені ( випуску ) товарів у зв`язку з тим, що митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом визначення митної вартості.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст. 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст. 52 МК України).

Відповідно до ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Як визначено у ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МК України (ч.3 ст. 54 МК України).

При цьому в ч.6 ст. 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені ст. 53 МК України. Зокрема, подані декларантом до митного оформлення документи ( декларація митної вартості та рахунок фактура ( інвойс) за назвою та змістом відповідають вимогам п.-3 ч.2 ст. 53 МК України.

Проте, відповідач не мав законних підстав для витребування додаткових документів та, як наслідок, для відмови в митному оформленні товару за заявленою митною вартістю, оскільки не довів, що подані декларантом документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вимоги ч.3-4 ст. 53 та ч.2 ст. 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що подані декларантом документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Оскільки з поданих декларантом документів видно, що останній придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалося за МД №UA206010/2018/414312, за ціною 4600 євро, про що свідчать рахунок-фактуру (інвойс) № de facture: 02.10.2018 р. від 02.10.2018р., в якому вказано покупця автомобіля марки ОPEL, модель INSIGNIA, , тип INSIGNIA, серія НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , ціна - 4600 EUR, декларацію про походження товару від №0380 від 02.10.2018р., акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/66300 від 17.11.2018р. та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 BR05722 від 11.04.2017р.

Зокрема, у звіті про незалежну оцінку колісного транспортного засобу марки ОPEL, модель INSIGNIA, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за висновками якого станом на 11.12.2018р. вартість автомобіля становить 144474,06 грн. (без врахування ПДВ). Даний звіт є довідковим та з огляду на документи, що видані продавцем товару, не є основою для визначення митної вартості декларантом. Разом з тим, звіт свідчить про рівень цін на такий транспортний засіб на ринку.

Так, вказаний звіт від 11.12.2018р. про незалежну оцінку колісного транспортного засобу марки ОPEL, модель INSIGNIA, номер кузова - НОМЕР_1 , містить витяг з програмного продукту Gebrauchte Automobile Wertermittlung SCHWACKE від 11.12.2018р., в якому, при введені даних автомобіля (Fahrzeugdaten) вказано пробіг 180255 км, зазначено «Verkaufswert (Schwacke) 9033,61 EUR» (безпосередній переклад - «вартість продажу (Schwacke) 9033,61 EUR») та «Еinkaufswert (Schwacke) 7184,87 EUR» (безпосередній переклад - «вартість покупки (Schwacke) 7184,87 EUR»)

З огляду на викладене, апелянт не спростував зміст рахунку-фактури від 02.10.2018р., в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Французької Республіки інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем SASU CAN вживаного автомобіля марки OPEL, модель ІNSIGNIA номер кузова - НОМЕР_1 та отримання або не отримання від останнього коштів в сумі - 4600 EUR, або іншої суми за відчуження даного транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що сума яка зазначена в рахунку-фактурі ( інвойсі), яка подана декларантом, не була підтверджена є необґрунтованими, оскільки вимоги ст. 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, яка зазначена у документах, які підтверджують митну вартість.

Так, відповідач, обмежившись у спірному рішенні лише загальним висновком про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, не зазначив при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.

п. 2, 4 ч.2 ст. 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки митним органом не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за першим методом. Проте, позивач підтвердив заявлену митну вартість товару необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що карта відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2018/01057 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2018/001038/1 від 11.12.2018р. - є протиправним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27 червня 2019 року у справі № 803/667/17, від 02 квітня 2019 року у справі № 809/784/19, від 06 березня 2019 року у справі № 809/278/17,від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/16.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі № 300/84/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя І.І. Запотічний

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 02.09.2019р.