Справа № 804/182/392/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 804/182/392/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ФОП Каращук ОСОБА_1 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі за заявою ФОП ОСОБА_2 про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року по справі № 804/182/392/18 за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання постанови протиправною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення по вказаній справі за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року заяву ФОП Каращук ОСОБА_3 про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року по справі №804/182/392/18 за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання постанови протиправною та її скасування - залишено без задоволення.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, заяву про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року задовольнити, скасувати вказане рішення та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

13.08.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Тобто нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18.11.2004 р. зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Так, згідно із пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику перегляду судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» від 27.02.1981 р. за №1 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15, як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (наприклад, виявлення факту, що сторона була недієздатною, угода чи актовий запис недійсні, що є або скасований заповіт на майно, наявність даних про недійсність розірваного судом шлюбу, вказівки Конституційного Суду України про преюдиціальність його рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, пов`язаних із правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта тощо).

Крім того, у Розділі І постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015 року № 7 «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Таким чином, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд повинен дослідити, чи впливають зазначені позивачем обставини на юридичну оцінку обставин, здійснену судом під час постановлення рішення, що переглядається, надати оцінку тому, чи відповідають зазначені позивачем обставини ознакам нововиявлених обставин, а також встановити, чи дійсно позивач не знав та не міг знати про наявність обставин, на які він посилається як на нововиявлені.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15, від 01.02.2019 року у справі №2040/7218/18, яка підлягає обов`язковому врахуванню апеляційним судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Як вбачається із заяви, в якості підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилається на те, що судом на час розгляду справи не було встановлено, а стороні позивача не було відомо про те, що матеріали справи не містять згоди Держпраці України на проведення позапланової перевірки про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства про працю, як того вимагає Наказ Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390 (що був чинним на момент проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_2 ), не містять доказів накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу саме центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, як того вимагає ч.4 ст. 265 КЗпП України, не містять доказів відмови ФОП ОСОБА_2 від усунення порушень законодавства про працю, що є підставою для застосування заходів впливу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що на момент проведення інспекційного відвідування відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики України від 02 лютого 2016 року № 67 «Про затвердження форми постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Державної служби України з питань праці» була затверджена уніфікована форма Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року № 1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» встановлено інші форми документів, в тому числі, форма Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Проте, цей наказ набрав чинності лише з 29 грудня 2017 року, тобто, вже після винесення оскаржуваної постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року по справі № 804/182/392/18.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими, та такими на підставі яких постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року у справі № 804/182/392/18 мала б переглядатися.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами судом апеляційної інстанції, відтак заява ФОП ОСОБА_2 є такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст.242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ФОП Каращук ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов