Справа № 263/13209/19
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/302/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В. за участю секретаря судового засідання Петровського Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про затримання та видворення громадянина Російської Федерації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , обґрунтувавши його тим, що 16.08.2019 року був встановлений громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, який прибув на територію України 30.10.2010 через КПП «Іловайськ», про що свідчить міграційна картка до паспорту громадянина РФ серії НОМЕР_1 , виданого ВУФМС Росії по Республіки Дагестан в Хасав`юртовському районі, від 09.06.2008, у приватних справах. Загальна кількість днів терміну перебування ОСОБА_1 , на території України перевищує дозволений 90 денний термін. Таким чином, з 27.01.2011 до теперішнього часу громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території Україні без реєстрації і документів, що дають право на перебування або проживання на її території, від виїзду з України ухиляється. Законні джерела для існування, постійне місце проживання та підстави для подальшого перебування на території України відсутні. 15.08.2019 року у відношенні відповідача Приморським РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС у Донецькій було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО № 001118 відповідно до ст. 203 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДО № 001118 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Зазначене адміністративне стягнення ОСОБА_1 у встановленому порядку штраф не оскаржував та не сплатив. Приморським РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС у Донецькій було винесено Рішення № 8 від 16.08.2018 про примусове повернення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його самостійно залишити територію України у термін до 14.09.2018. Про це відповідачу було належним чином повідомлено та рішення вручене. 02.09.2019 року було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виконав рішення про примусове повернення № 8 від 16.08.2018, та знаходиться на території України без законних на то підстав. Згідно пояснень ОСОБА_1 від 02.08.2019 він своєчасно не виконав рішення про примусове повернення до країни походження через відсутність коштів. До дипломатичних установ Російської Федерації на території України з приводу оформлення документа для виїзду з території України не звертався. З 2015 року для громадян Російської Федерації перетин кордону з Україною здійснюється по паспортам для виїзду за кордон. Натепер ОСОБА_1 не має документа, що дає право на виїзд з України. На підставі викладеного позивач просить суд прийняти рішення про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняти рішення про затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців.

Представник позивача Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його намір покинути території України самостійно, при цьому пояснив, що раніше цього не зробив через відсутність коштів, просив надати йому строк у один місяць для добровільного виїзду.

Вислухав учасників судового провадження, дослідив матеріали справи, суд приходить висновку, що позов Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно міграційної картки до паспорту громадянина РФ серії НОМЕР_1 , виданого ВУФМС Росії по Республіки Дагестан в Хасав`юртовському районі, від 09.06.2008 року, громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, прибув на територію України 30.10.2010 через КПП «Іловайськ», про у приватних справах.

15.08.2019 року Приморським РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС у Донецькій відповідно до ст. 203 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО № 001118 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДО № 001118 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Згідно рішення Приморського РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС у Донецькій № 8 від 16.08.2018 року вирішено примусово повернути за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його самостійно залишити територію України у термін до 14.09.2018.

Також 16.08.2019 року Приморським РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС у Донецькій було повідомлено керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 про рішення Приморського РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС у Донецькій № 8 від 16.08.2018 року.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 02.08.2019 він своєчасно не виконав рішення про примусове повернення до країни походження через відсутність коштів.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Так, правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені у ст. 26 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусовому видворенню передують дві обставини, а саме: прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Згідно з ч.1 ст. 29 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України, а бо прийняття в Україну іноземця або особу без громадянства здійснюються відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Законом України від 05.06.2013 № 324-УІІ ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012, набрала чинності - 08.08.2013 (далі - Угода).

Відповідно до п.1 ст.2 Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони на запит компетентних органів держави запитуючої Сторони приймають назад осіб, які в`їхали на територію держави запитуючої Сторони або перебувають там з порушенням законодавства цієї держави з питань в`їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо встановлено, що ці особи є громадянами держави запитуваної Сторони або втратили її громадянство після в`їзду на територію держави запитуючої Сторони і не набули громадянства іншої держави, або, якщо по відношенню до цих осіб прийнято рішення про відмову в наданні громадянства держави запитуючої Сторони.

Слід зазначити, що фактів звернення відповідача до державних органів України з питання визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту не було, що свідчить про те, що обмеження, встановлені ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. І Розділу IV (Забезпечення процедури реадмісії) Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої Наказом МВС України від 16.02.2015 № 158 та зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України від 05.03.2015 за № 260/26705, у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, у встановленому законодавством порядку.

Дії громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 свідчать про свідоме порушення законодавства України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частина 11 ст. 289 КАС України, (яка є спеціальною нормою) передбачає, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Дії громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчать про свідоме ухилення від виїзду з території України, враховуючи, що інші, менш жорсткі заходи (порука та застава) не можуть бути застосовані до даної ситуації, суд дійшов висновку, що поданий позов є обґрунтованим, а обраний позивачем захід є співмірним.

Суд враховує, що за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах передбачених ст.289 КАС України, судовий збір не сплачується, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.241,244,246, 289 КАС України, ст. ст.4,9,16,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про затримання та видворення громадянина Російської Федерації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, , юридична адреса: 87515, Донецька області, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 20, е-mail:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської федерації, проживаючий: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.В. Хараджа