Справа № 140/2060/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2060/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Лесі Сергіївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Лесі Сергіївни (далі - відповідач, приватний нотаріус Горбач Л.С.) про визнання протиправною бездіяльність державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Л.С., яка виразились у зупиненні державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а та зобов`язання державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Л.С. відновити державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а та внести відповідні відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності до виданого приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. акта про проведені публічні електронні торги від 27.05.2019 року серії ВП № 58042334, позивача визнано переможцем електронних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме торгового павільйону загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 У зв`язку із цим, 28 травня 2019 року приватним нотаріусом Горбач Л.С. видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 1118, яким посвідчено, що позивачу на праві власності належить вищезгадане нерухоме майно. Крім того, 28 травня 2019 року відповідачем прийнято заяву про державну реєстрацію за позивачем права власності на торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 28 травня 2019 року о 11:23:31 год. за № 34265513.

За результатами розгляду даної заяви, приватним нотаріусом Горбач Л.С. прийнято рішення про проведення державної реєстрації за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно (номер запису про право власності: 31740048). В подальшому, 04 червня 2019 року відповідач видалила з Державного реєстру прав запис № 31740048 про державну реєстрацію за позивачем права власності на вищезазначений торговий павільйон, оскільки дізналася про наявність, станом на день реєстрації права власності, а саме 28 травня 2019 року, заяви попереднього власника майна від 22 травня 2019 року про заборону вчинення реєстраційних дій, у зв`язку із чим відповідач прийняла рішення про зупинення державної реєстрації прав від 04 червня 2019 року №47181851.

Позивач також зазначає, що із аналогічними за своїм змістом заявами про заборону вчинення реєстраційних дій, у порядку статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», попередній власник звертався регулярно та продовжує це робити до даного часу (заяви № 34178433 від 22 травня 2019 року, № 34336988 від 31 травня 2019 року, № 34435583 від 06 червня 2019 року, № 34567776 від 14 червня 2019 року, № 34658128 від 21 червня 2019 року, № 34747254 від 27 червня 2019).

Позивач вважає бездіяльність відповідача, якою враховуються згадані заяви попереднього власника придбаного позивачем нерухомого майна, та зупинення державної реєстрації прав протиправною, що, у свою чергу, порушує його конституційні права і свободи.

Позивач зазначає, що державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. Проте, попередній власник придбаного позивачем нерухомого майна, упродовж всього часу зупинення реєстраційних дій за його заявами, не подає рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Відтак, позивач вважає, що не здійснення приватним нотаріусом Горбач Л.С., без відповідного рішення суду, більше десяти днів, реєстрації права власності на набуте мною нерухоме майно, а саме торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, є порушенням його прав, як нового набувача.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправною бездіяльність державного реєстратора - приватного нотаріуса Горбач Л.С., яка виражається у зупиненні державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а та зобов`язання державного реєстратора - приватного нотаріуса Горбач Л.С. відновити державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а та внести відповідні відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Ухвалою від 05 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач не подала відзив на позовну заяву.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 03 вересня 2019 року відповідач надала копію реєстраційної справи щодо зупинення державної реєстрації прав на торговий павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 проспект Відродження АДРЕСА_1

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 27 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. складено акт про проведення публічних торгів ВП №58042334, відповідно до якого передано на реалізацію торговий павільйон, загальною площею 8,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, 148 від 31 березня 2006 року, 05 квітня 2006 року. 14 травня 2019 року Держаним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги з реалізації вищезазначеного нерухомого майна (№ лоту: 346169). Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 14 травня 2019 року №405775, виданого Державним підприємством «СЕТАМ», переможцем торгів визнано: ОСОБА_1 . Вказаний акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавство.

28 травня 2019 року приватним нотаріусом Горбач Л.С. видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 1118, яким відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені електронні торги, виданого приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 27 травня 2019 року, посвідчено, що позивачу на праві власності належить майно, що складається з торгового павільйону, загальною площею 8,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 а, що раніше належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, 148 від 31 березня 2006 року, 05 квітня 2006 року.

28 травня 2019 року відповідачем прийнято заяву про державну реєстрацію за позивачем права власності на торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 28 травня 2019 року о 11:23:31 год. за №34265513.

За результатами розгляду вказаної заяви, приватним нотаріусом Горбач Л.С. прийнято рішення про проведення державної реєстрації за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно (номер запису про право власності: 31740048).

04 червня 2019 року відповідач, розглянувши рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацію прав, прийняте 28 травня 2019 року 11:23:31, за реєстраційним номером 34265513, на торговий павільйон, що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк , проспект Відродження, 2а, на підставі статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняла рішення №47181851 про зупинення державної реєстрації права власності на вказане майно.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність державного реєстратора - приватного нотаріуса Горбач Л.С., яка виражається у зупиненні державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на торговий павільйон загальною площею 8,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, звернувся за захистом свої прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої).

Правові відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 4 цього ж Закону визначено, що державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності; право власності на об`єкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 10 Закону №1952-IV державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (частина перша статті 11 Закону № 1952-IV).

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 27 Закону № 1952-VІ передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав проводиться визначений статтею 18 Закону №1952-IV .

Частинами першою, другої статті 25 Закону № 1952-VІ встановлено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

Рішення суду або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Згідно пункту 9 частини першої статті 2 Закону № 1952-VІ реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Як слідує з матеріалів справи приватним нотаріусом Горбач Л.С. було здійснено пошук відомостей із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав (ідентифікатор пошуку №168237081) та встановлено зареєстровану заяву про заборону вчинення дій за реєстраційним номером №34178433 прийняту 22 травня 2019 року Департаметом «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьк» Луцької міської ради Волинської області за №34178433 щодо об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

04 червня 2019 року в результаті встановлення зареєстрованої заяви власника про заборону вчинення дій за реєстраційним номером №34178433 приватним нотаріусом Горбач Л.С. було прийнято рішення № 47181851 про зупинення державної реєстрації прав, а саме: зупинення державної реєстрації права власності на торговий павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Абзацом другим частини третьої статті 25 Закону № 1952-VІ встановлено, державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили

Позивач вважає бездіяльність відповідача, якою враховуються аналогічні за своїм змістом заяви попереднього власника придбаного позивачем нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій у порядку статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (№ 34178433 від 22 травня 2019 року, № 34336988 від 31 травня 2019 року, № 34435583 від 06 червня 2019 року, № 34567776 від 14 червня 2019 року, № 34658128 від 21 червня 2019 року, № 34747254 від 27 червня 2019), та зупинення державної реєстрації прав протиправною.

Проте, суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки статтею 25 Закону № 1952-VІ не передбачено обмежень щодо кількості заяв, які можуть бути подані власником нерухомого майна для захисту своїх прав як до спливу десятиденного терміну, так і після.

За таких обставин суд вважає, що відповідач приватний нотаріус Горбач Л.С. діяла у спосіб та у межах повноважень, передбачених чинним законодавством України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити реєстраційну дію, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про можливість здійснення реєстраційних дій виключно державним реєстратором. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: «Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. theUnitedKingdom), пп.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10 липня 2003року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Відповідно до частини першої сатті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування (частина перша статті 73 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 262, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Лесі Сергіївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк