Справа № 540/913/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/913/19

Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Дата і місце ухвалення: 05.07.2019р., м. Херсон

Дата виготовлення повного тексту: 09.07.2019р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1486-50 від 06 листопада 2018 року.

Позов обґрунтовував тим, що йому неправомірно нараховано до сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15819,54 грн., оскільки перебуваючи у статусі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не займався підприємницькою діяльністю з незалежних від нього причин та не отримував доводів від здійснення такої діяльності. А відтак, у податкового органу була відсутня база нарахування єдиного внеску, встановлена статтею 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №2464-VІ. Обчислення єдиного внеску здійснюється платником на підставі даних річних податкових декларацій або за результатами перевірок. При цьому, позивач стверджує, що відносно нього контролюючим органом не проводилося жодних перевірок на предмет своєчасності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення від 05.07.2019р., з прийняттям нового судового рішення - про задоволення його позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом не надано належної правової оцінки його доводам, що у фізичної особи-підприємця, яка не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у мінімальному розмірі. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б підтверджували, що у період, за який спірною вимогою нараховано єдиний внесок від здійснення підприємницької діяльності, ОСОБА_1 займався підприємницькою діяльністю та отримував будь-яких дохід.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1, п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 15.12.2010р. по 17.12.2018р. був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в Новокаховській ДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з інтегрованої картки платника податків сума заборгованості зі сплати єдиного внеску позивача складала 15819,54 грн, з яких нараховано ЄСВ:

- за 2017 рік - 8448,0 грн.;

- за І квартал 2018 року - 2 457,18 грн.;

- за ІІ квартал 2018 року - 2 457,18 грн.;

- за ІІІ квартал 2018 року - 2 457,18 грн.

06 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», було сформовано та направлено на адресу позивача вимогу №Ф-1486-50 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 15819,54 грн.

Не погоджуючись із винесенням вищезазначеної вимоги, вважаючи її протиправною та незаконною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку, що позивач повинен сплатити суму єдиного внеску навіть за ті періоди, в яких він не отримував дохід від здійснення підприємницької діяльності. Суд зазначив, що право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали лише фізичні особи-підприємці, за умови, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ).

Так, відповідно до статті 1 вищевказаного Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ визначений перелік осіб які звільняються від сплати за себе єдиного внеску: особи зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, якщо вони отримують пенсію за віком, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Із змісту вказаної статті вбачається, що позивач не віднесений до цього переліку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч.12 ст.9 Закону №2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно із частинами другою, третьою статті 9 вказаного Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною восьмою вказаної статті Закону №2464-VІ (в редакції яка діяла до 2018р.) передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Законом України від 03.10.2017р. №2148-VIII внесені зміни до абз.3 ч.8 ст.9 Закону України №2464-VІ та новою редакцією статті визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (діє з 01.01.2018р.).

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VІ зазначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 3 статті 7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З аналізу викладеної норми Закону вбачається, що незалежно від суми отриманого доходу сума єдиного внеску не може бути меншою розміру мінімального страхового внеску.

Згідно п.65.10.3 ст.65 ПК України внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що оскільки позивач у 2017-2018 роках мав статус фізичної особи-підприємця, тому навіть у випадку не отримування ним доходу від такої діяльності, він був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний 2017рік, до 1 травня наступного року, у розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску та, відповідно, щоквартально у 2018 році.

Оскільки позивач не виконав свого обов`язку щодо нарахування та сплати єдиного внеску в 2017 році та 1-3 квартали 2018 року, відповідач правомірно, відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислив суми єдиного внеску в загальному розмірі 15819,54 грн., яку зазначив в оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Доводи апеляційної скарги щодо протилежного ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та висновків суду не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 вересня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук