Справа № 199/4664/19 (2-а/199/161/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 199/4664/19 (2-а/199/161/19)

Третій апеляційний адміністративний суд складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Ходос-Андреєвої Марини Олегівни

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2019 (головуючий суддя Руденко В.В.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Ходос-Андреєвої Марини Олегівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії АР № 836602 від 29.05.2019 по справі про адміністративне правопорушення, винесеної відповідачем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем щодо нього складено постанову, згідно до змісту якої 16.04.2019 о 14:10 на а/д Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» з км 350 по 351 та 321 км заступник начальника з ремонту та експлуатаційного утримання ОСОБА_1 , будучи посадовою відповідальною особою, не вжив заходів з ліквідації вибоїн та ям за вказаною адресою, чим порушив правила норми та стандарти з утримання доріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП. Однак позивач вважає таку постанову відповідача неправомірною, оскільки фабула правопорушення, зазначена в постанові відповідача, не конкретизована, а саме, не можливо встановити, які саме порушення допущено ОСОБА_1

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2019 позов задоволено.

Постанову серії АР № 836602 від 29.05.2019, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Ходос-Андреєвою Мариною Олегівною про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 140 КУпАП на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення - скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, дані, які в них зазначені, не надають змоги встановити, які саме порушення допущено ОСОБА_1 . При цьому, відповідно до вимог пункту «a» частини 3 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», особа, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що достатнім доказом правомірності винесеного рішення є сама оскаржувана постанова, складена у відповідності до вимог законодавства, при цьому така постанова винесена інспектором саме у зв`язку із тим, що інспектор особисто зафіксував вказане правопорушення. Посилається на те, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином та не дослідив достеменно наявності скоєного правопорушення, яке мало місце, а всупереч цьому прийняв пояснення позивача як доказ, який має більш вагоме значення, що є неправомірним в розумінні добросовісного та розсудливого розгляду справи.

Позивачем до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що в оскаржувана постанова не містить відомостей в чому полягає суть правопорушення, зокрема, відсутнє посилання на фізичні параметри деформації проїзної частини, які безпосередньо регулюються ДСТУ 3587-97, серед іншого, їх глибина та площа. Також просить здійснювати розгляд справи за участю позивача.

Розглянувши заявлене клопотання позивача про розгляд справи за його участі, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з огляду на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд справи за участю позивача.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2019 року відповідач виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 834402 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020 грн.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що 16.04.2019 о 14.10 на а/д Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» з км 350 по 351 та 321 км заступник начальника з ремонту та експлуатаційного утримання ОСОБА_1 будучи посадовою відповідальною особою не вжив заходів з ліквідації вибоїн та ям за вказаною адресою, чим порушив правила норми та стандарти з утримання доріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Конституції України, КУпАП, КАС України, норми Закону України «Про автомобільні дороги», Закону України «Про дорожній рух», норми Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Слід зазначити, що відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що предметом оскарження у цій справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

З аналізу наведеної вище норми КУпАП вбачається, що об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Положеннями ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

При цьому, частиною 1 ст. 140 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням є порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Отже, з урахуванням норм ст. 14, ст. 140 КУпАП, суб`єктами даного правопорушення є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

Водночас, згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обов`язки заступника начальника з ремонту та експлуатаційного утримання Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області входить організація належного утримання та розвитку автомобільних доріг загального користування, що знаходяться на балансі Служби в межах фактично виділених коштів (п. 2.2. Посадової інструкції), забезпечення необхідної якості робіт під час ремонтів та утримання автомобільних доріг в області (п.2.7 Посадової інструкції) (а.с. 25-27), що, в свою чергу, свідчить про наявність об`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.140 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідач правильно виходив з того, що позивач, з огляду на посаду яку він обіймає, може бути суб`єктом правопорушення у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

У даній справі суб`єктом владних повноважень що прийняв рішення (постанова АР № 836602 від 29.05.2019) про накладення адміністративного стягнення на позивача є інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Ходос-Андреєва ОСОБА_2 Олегівна.

При цьому, у постанові АР № 836602 від 29.05.2019 відповідачем зазначено те, що позивач порушив вимоги п. 3.1.1 ДСТУ-3587-97, що виразилось в наявності ям, вибоїн та руйнувань, проте у вказаній постанові на зазначено саме яких заходів, в межах наданих повноважень, не вжив позивач.

При цьому пункт 3.1 ДСТУ 3587-97 регламентує технічні характеристики покриття проїзної частини.

Однак відповідачем не зазначено жодних технічних характеристик порушення покриття проїжджої частини.

Таким чином, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, дані, які в них зазначені, не надають змоги встановити, які саме порушення допущено ОСОБА_1 .

При цьому, бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб постанова, окрім об`єктивної сторони правопорушення з посиланням на правила, норми чи стандарти, які порушені, має містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особу і які службові обов`язки на неї покладено.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, об`єктивна сторона якого зазначена у постанові АР № 836602 від 29.05.2019, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки є неправомірною. Не встановлена вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги не можуть бути покладені в основу зміни/скасування рішення суду першої інстанції.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу старшого лейтенанта поліції Ходос-Андреєвої Марини Олегівни на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2019 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2019 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20.08.2019 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 27.08.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко