Справа № 207/1117/19
Суддя: Тюлюнова В. Г.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/1117/19
№ 2-а/207/35/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Світайло Сергія Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ДПО18 №940484 від 13.03.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Світайло С. О. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ДПО18 №940484 від 13 березня 2019 року, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 940484 від 13.03.2019 р., яка винесена інспектором Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старший сержант поліції Світайло С. О., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340,00 грн.

Як зазначено у позовній заяві, 13 березня 2019 року позивач, керуючи автомобілем Asia Motors Topic, з загальним причепом марки ЛЕВ, д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Cічеславський шлях, коли у районі залізничної станції Баглій в нього раптово перестали працювати сигнальні вогні на причепі. З цієї причини позивач включив на автомобілі аварійну сигналізацію і продовжував рух на незначній швидкості з дотриманням Правил дорожнього руху. Позивача наздогнав поліцейський патрульний автомобіль д/н 2107, після чого позивач зупинився. До автомобіля позивача підійшов інспектор Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старший сержант поліції Світайло С. О. Не представившись, інспектор поліції Світайло С. О. відразу зажадав надати йому документи на автомобіль і причіп. Інспектор поліції Світайло С. О. сказав, що на причепі відсутні габаритні вогні. Позивач йому відповів, що габаритні вогні раптово згасли за 2 км до станції Баглій, тому позивач вимушено і обережно рухається з увімкненою аварійною сигналізацією на автомобілі. Автомобіль позивача з причепом в цих умовах дорожньої обстановки добре видно, і позивач на проїзній частині не створює жодних перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Інспектор поліції Світайло С. О. на це говорив, що відносно позивача винесе постанову, після чого пішов до свого автомобіля. Через деякий час інспектор поліції Світайло С . О. повернувся, вручив позивачу копію постанови про накладення на нього адміністративного стягнення і видав позивачу дві квитанції про сплату штрафу відповідно до постанови, яка взагалі не була заповнена самим інспектором поліції Світайло С. О.

В судове засідання позивач з`явився, підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, пояснивши, що послідовно захищає свої права, вважає дії інспектора поліції протиправними, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав, а дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не можна вважати обґрунтованими та законними.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час і дату судового засідання. Відзиву на адміністративний позов до суду не направив, не надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням проступком визнається протиправна, вина (навмисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи ви винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням , інакше як на підставах і в порядку , встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Суд, дослідивши у судовому засіданні складену відповідачем постанову, дійшов до висновку, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото- чи відеофіксації, які б підтвердили порушення позивачем Правил дорожнього руху, даний документ не містить.

Крім того, як можна зрозуміти з нерозбірливого запису, якій зробив відповідач в постанові про накладення адміністративного стягнення, суть порушення Правил дорожнього руху з боку позивача полягає в тому, що «…у темний час доби на причепі не освітлювались задні габаритні вогні, та на передньому лівому колесі відсутня гайка кріплення.» Тим самим, на думку відповідача, позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, про що і було зроблено запис в постанові про накладення адміністративного стягнення. Суд вважає такий висновок відповідача помилковим. Відповідач взагалі не вказав, який саме пункт Правил дорожнього руху порушив позивач. Вказівка на конкретний пункт Правил дорожнього руху, невиконання вимог або розпоряджень якого призвело до вчинення водієм адміністративного правопорушення, в постанові відповідача є обов`язковою.

В постанові є короткий і незрозумілий опис нібито вчиненого порушення, однак який правовий зв`язок існує між цим описом і конкретними положеннями Правил дорожнього руху з постанови відповідача зрозуміти неможливо.

Згідно п. 19.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (зі змінами та доповненнями; далі - ПДР), «19.1. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:

…

в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.»

Але згідно з п. 9.9. ПДД «Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

…

в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами…»

Таким чином, суд вважає, якщо застосувати в конкретних умовах дорожньої обстановки опис того правопорушення, який був зроблений відповідачем у постанові, то необхідно прийти до висновку про те, що у дійсності відсутній факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з огляду на положення п. 19.1 в поєднанні з п.9.9 ПДР.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, зокрема ту обставину, що у відповідача відсутні будь-які докази в підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення в порядку ч. 1 ст. 121 КУпАП, необхідно прийти до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав, а дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не можна вважати обґрунтованими та законними.

Суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Витрати у вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., від сплати яких позивач при зверненні до суду звільнений, покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2,5,8,9,10,11,14,73,74,77.122,241-246,250,286,293,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до інспектора Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Світайло Сергія Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ДПО18 №940484 від 13 березня 2019 року задовольнити.

Скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ДПО18 № 940484 від 13 березня 2019 року інспектора Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Світайло Сергія Олександровича про накладення адміністративного стягнення у справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, провадження у справі закрити.

Витрати у вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., від сплати яких позивач при зверненні до суду звільнений, покласти на рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк апеляційного скарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, в зазначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.Г. Тюлюнова