Справа № П/811/218/17
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2019 року м. Дніпросправа № П/811/218/17
(суддя Хілько Л.І., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № П/811/218/17 за позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Білоуса В.В., державного виконавця Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Древицького О.С., Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 15 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом до державних виконавців Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Білоуса В.В. та ОСОБА_6 , Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , згідно з яким, з урахуванням уточнень до позовних вимог (т.2, а.с.91-95), просить:

- визнати незаконною бездіяльність державних виконавців Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Білоуса В.В. та ОСОБА_6 , Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області у виконавчому провадженні №ВП 478935947, щодо не передачі на реалізацію заставного майна ОСОБА_4 , що є порушенням п. 2, ч. 1 ст. 51 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року та п. 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року;

- зобов`язати Фортечний відділ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області та державного виконавця у провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження №ВП 45625138 (ЗВП №478935947) невідкладно передати на реалізацію арештоване нерухоме майно боржника ОСОБА_4 , а саме ? частину комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у Фортечному відділі Державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №ВП 45625138 щодо стягнення коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відповідно до виконавчих написів нотаріуса на загальну суму 608610 грн. 01.07.2016 р. державним виконавцем Білоусом В.В. накладено арешт на особисте нерухоме майно боржника ОСОБА_4 08.09.2016 р. експертом-оцінювачем зроблено висновок про ринкову вартість майна боржника. Проте, відповідачами протиправно не вчинено жодних дій, спрямованих на реалізацію цього арештованого майна.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав незаконною бездіяльність державних виконавців Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Білоуса В.В. та ОСОБА_6 , Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області у виконавчому провадженні №ВП 478935947, щодо не передачі на реалізацію заставного майна ОСОБА_4 , що є порушенням п. 2, ч. 1 ст. 51 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року та п. 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що перебування майна боржника в іпотеці, за наявності підстав визначених в ч.1 ст.51 Закону, не є перешкодою для звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці під час виконання виконавчих документів за заявами стягувачів, які не є заставодержателями, оскільки іпотекодержателю належить лише переважне право на задоволення забезпечених нею вимог переважно перед іншими особами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про порушення судом першої інстанції прав скаржника, як іпотекодержателя передбачені іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку». Звертає увагу на те, що оскільки вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» наявні підстави для звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 01.12.2014 р. державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження №45625138 щодо виконання виконавчого напису №528 виданого 24.05.2012 р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Письменною Л.І. щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 407640,00 грн. (т.1, а.с.10,18).

29.07.2015 р. державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження №48305026 щодо виконання виконавчого напису №683 виданого 28.07.2015р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Письменною Л.І. щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 200970 грн. (т.1, а.с.9,19).

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 06.08.2015 р. приєднано виконавче провадження №48305026 до зведеного виконавчого провадження №48935947 (т.1, а.с.20).

01.07.2016 р. державним виконавцем Кіровського ВДВС м. Кіровограда Білоусом В.В. описано і накладено арешт на ? частину комплексу будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_4 (т.1, а.с.14-17, 59-60).

Постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград ГТУЮ у Кіровоградській області призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості ? частини комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 (т.1, а.с.65).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №82953621 від 21.03.2017р. встановлено, що на ? комплексу будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_4 , накладено обтяження відповідно до іпотечного договору №384 від 05.03.2010 р., іпотекодержателями за яким є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.1, а.с.61-62, 94-98).

З огляду на висновок про вартість майна від 08.09.2016 р. ринкова вартість ? частини комплексу становить 4098767 грн. (т.1, а.с.12, 66-86).

06.10.2016 р. сторін виконавчого провадження повідомлено про результати оцінки майна (т.1, а.с.11,89).

Окрім того, 25.11.2016 р. державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький направлено заставодержателю ОСОБА_1 повідомлення про передачу арештованого майна на реалізацію шляхом проведення електронних торгів (т.1, а.с.99).

Проте, арештоване нерухоме майно боржника ОСОБА_4 , а саме ? частину комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , на реалізацію шляхом продажу на електронних торгах, державними виконавцями Фортечного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, так і передано не було.

Правомірність та обґрунтованість такої бездіяльності відповідачів є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що перебування майна боржника в іпотеці, за наявності підстав визначених в ч.1 ст.51 Закону, не є перешкодою для звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці під час виконання виконавчих документів за заявами стягувачів, які не є заставодержателями, оскільки іпотекодержателю належить лише переважне право на задоволення забезпечених нею вимог переважно перед іншими особами.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі п.6 ч.3 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону № 1404-VIII стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону № 1404-VIII для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Відповідно до ч. 7 цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Водночас, Законом України "Про іпотеку" не передбачено вчинення будь-яких дій щодо предмета іпотеки без дозволу іпотекодержателя, оскільки саме останній має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з абз.3 ч.1 ст.1 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003 р. №898-ІV іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 41 Закону України Про іпотеку визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону.

Враховуючи вказане колегія суддів вважає, що державний виконавець обмежений в праві звернення стягнення на належне боржнику майно, яке перебуває в заставі, іпотеці третіх осіб.

Згідно з письмовими запереченнями Фортечного відділу ДВС м. Кропивницький, наявними в матеріалах справи, передача на реалізацію описаного майна не відбулась за відсутності доказів, що підтверджували б згоду заставодержателя на передачу заставного майна на реалізацію.

Докази наявності такої згоди також відсутні і в матеріалах справи.

Також, згідно з зазначеними запереченнями у провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходиться справа № 404/7246/16ц номер провадження 2/404/873/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ТОВ «Євродом» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , права власності на ? частину за кожним на комплекс будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Загальною площею 834,10 кв.м., та земельну ділянку площею 398,00 кв. м., розташовану у АДРЕСА_1 тобто у спільну часткову власність у рівних частках; стягнути з відповідачів на їх користь 2172600 грн. за борговою розпискою від 03.02.2011 року (т. 1 а.с. 51 -54).

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

При цьому у разі задоволення вимог позивача щодо визнання незаконною бездіяльності державних виконавців Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Білоуса В.В. та Древицького ОСОБА_7 .С., Фортечного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області у виконавчому провадженні №ВП 478935947, щодо не передачі на реалізацію заставного майна ОСОБА_4 , що є порушенням п. 2, ч. 1 ст. 51 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року та п. 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року з метою задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем, шляхом звернення стягнення на заставлене майно боржника буде порушенням прав іпотекодержателів - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яким є третіми особами у цій справі, на реалізацію їх права в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною одинадцятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору суму у розмірі 960 грн., що була сплачена ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги (т.3 а.с. 112).

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № П/811/218/17 скасувати та прийняти нове рішення яким у задоволені позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, 960 (дев`ятсот шістдесят) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко