Справа № 357/6976/19
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/6976/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти взводу БППА м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП Ярмоли Євгена Ігоровича про скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 17.06.2019 року поліцейським БПП в Київській області рядовим поліції Ярмола Є.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП України /серії НК № 030295/, якою на позивача накладено штраф в розмірі 255 грн., за не виконання вимог дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено». Позивач зазначає, що його протиправно було притягнено до відповідальності, оскільки дорожній знак 2.2 був встановлений з порушенням вимог ДСТУ і в такому місці де увага водія має бути зосереджена в іншому напрямку, а тому позивач просить суд визнати дії відповідача незаконними, неправомірними та протиправними, визнати недійсною і скасувати постанову Серія НК № 030295 від 17.06.2019р.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав, подав відзив на позов з відеозаписом події.

Заслухавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.06.2019 року поліцейським БПП в Київській області рядовим поліції Ярмолою Є.І. була винесена постанова відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК № 030295 (а.с.6).

Згідно вказаної постанови, позивача було притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 255 грн. за ч.1 ст. 122 КУПАП, за невиконання вимоги дорожнього знаку 2.2 (Проїзд без зупинки заборонено).

Позивач суду пояснив, що дійсно, повністю не зупинив свій автомобіль в зоні дії знаку, фізично не мав такої можливості, оскільки знак 2.2 був встановлений з порушенням правил дорожнього руху, зокрема, йому повинен був передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2 згідно п. 10.4.3 ДСТУ 4100- 2002 знак 2.1 поза населеними пунктами з табличкою 7.1.2 повинен бути встановлений на відстані 150-300 метрів від перехрестя, якщо перед перехрестям встановлений відповідний знак 2.1 або 2.2. А так як знаку 2.1 з табличкою 7.1.2 встановлено не було, а позивач зазначає, що не знав про існування знаку на перехресті. При наближенні до перехрестя він побачив знак 2.1 «дати дорогу» і так як дороги сходяться під гострим кутом, то вся його увага була прикута в ліву сторону, щоб пропустити автомобілі які рухаються по дорозі, що перетинається, а знак 2.2 був встановлений з правого боку, та ще й перед перехрестям дорога має вигин, тому позивач не помітив цього знаку.

Відповідач у наданому суду відзиві на позов виклав обставини, які, взагалі, не стосуються суті даного спору. Однак, в судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи позов, суду пояснив, що ОСОБА_1 правомірно притягнено до адміністративної відповідальності, позивач, фактично, визнав свою вину в порушенні ПДР, а порушення при встановленні дорожнього знаку допускаються за деяких обставин.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 2.2. ПДР України вказує, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак, то йому повинен передувати знак з додатковою табличкою .

Якщо знак встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком.

Отже, Правила дорожнього руху України, не містять жодних винятків щодо встановлення знаків дорожнього руху з порушеннями в зв`язку ремонтними роботами.

Стороною відповідача не надано доказів того, що дорожньому знаку 2.2. передував знак 2.1 з відповідною табличкою.

При цьому, представник відповідача в судовому засіданні послався на п.10.1.4 ДСТУ 4100:2014 та пояснив суду, що за обставин ремонтних дорожніх робіт допустиме встановлення дорожніх знаків з порушеннями.

Так, пунктом 10.1.4 ДСТУ 4100:2014 передбачено, що дорожні знаки допускають застосовувати у випадках не передбачених цим стандартом, якщо необхідність їхнього застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху.

Отже, застосування дорожніх знаків у випадках не передбачених стандартом не є тотожним поняттю, - «встановлення знаків з порушенням вимог стандарту».

Крім того, згідно Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ) (п.10.1.1.) Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможлиле їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечення спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху. На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до п.10.2.3. ДСТУ, знаки, установлені на дорозі послідовно, за винятком знаків, установлених на перехресті та в місцях проведення робіт, повинні бути розташовані поза населеними пунктами на відстані не менше ніж 50 м, а в населених пунктах - не менше ніж 25 м між поперечними перетинами дороги, в яких встановлені знаки.

Пункт 10.2.4. ДСТУ, вказує на те, що дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускають установленні на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом.

На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності - над дорогою або по лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що за відсутності належного інформування водія та встановлення дорожнього знаку з порушеннями стандарту та за відсутності належної видимості дорожнього знаку, суд вважає протиправним притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З встановлених судом обставин, вбачається, що знак 2.2 був розташований з порушенням Національного стандарту України, ДСТУ 4100-2014. Доказів в спростування зазначеного суду не надано.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду по справі №199/8466/16 від 14.08.2019 року.

Щодо позовної вимоги про визнання дій відповідача незаконними, неправомірними та протиправними, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не є відповідальною особою за дотримання національних стандартів при встановленні дорожніх знаків. Але при цьому, виконуючи свої повноваження та приймаючи рішення про застосування адміністративних стягнень, поліцейський мав оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Пунктом 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення та слід визнати протиправною і скасувати постанову АР №300895 від 17.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП за якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності - закрити.

Керуючись ч.1 ст.122, ст.ст. 251,252, 258,276, 280, 283, 286 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78,159,242-246,250,286, 293, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову АР №300895 від 17.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено о 13:00 04.09.2019 року.

СуддяО. Я. Ярмола