Справа № 420/1029/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1029/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Кушкань Т.В.;

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача Боднара М.О.;

представника відповідача Арбєсбауера В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 21.01.2019 року № 18 в частині, -

СУТЬ СПОРУ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , в якій просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 21.01.2019 року № 18 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів роти штабних машин першого польового вузла зв`язку» Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Сувора догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 85705,74 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. 22.01.2019 року до відома було доведено зміст наказу № 18 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів роти штабних машин першого польового вузла зв`язку». Відповідно до п.3 зазначеного наказу оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді «Сувора догана» та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 85705,74грн. Позивач вважає що винесений відповідачем наказ № 18 від 21.01.2019 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді «Сувора догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 85705,74грн. має мету скривдження по службі, а сам наказ є необґрунтованим, винесений без урахування усіх дійсних обставин та фактів що мають значення для його прийняття, з грубим порушенням положень Дисциплінарного статуту ЗС України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, та таким що підлягає скасуванню. Із змістом наказу № 18 позивач не згодний повністю, так само не згодний взагалі із висновками службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів, з тих підстав що командуванням військової частини службове розслідування проведено із грубим порушенням вимог передбачених Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, що полягає в тому що командування військової частини вирішило його зробити «крайнім» в питанні пов`язаному із фактом розмороження двигунів, за які він не несе ніякої відповідальності ні як заступник начальника першого польового вузла зв`язку з озброєння військової частини НОМЕР_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ні як військовослужбовець взагалі, що прямо передбачено функціональними обов`язками встановлених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, а також функціональними обов`язками по військовій частині НОМЕР_1 , та відсутністю будь-якого розпорядчого документу командира військової частини згідно якого на нього покладено обов`язок нести матеріальну відповідальність за технічний стан та схоронність автомобільної техніки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 21.01.2019 року № 18 в частині було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що командир роти зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік. Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів; перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, втратам зброї та боєприпасів (командирові корабля, крім того, забезпечувати живучість корабля та безпеку його плавання). На підставі рапорту начальника 1-го польового вузла зв`язку від 30.11.2018 р. 4566, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 р. № 561 призначено службове розслідування по факту «розмороження» двигунів автомобілів роти штабних машин 1-го польового вузла зв`язку. За результатами проведення службового розслідування було встановлено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України 26.11.2018 р. на території Одеської області, старший лейтенант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, не виконав свої службові обов`язки, покладені за посадою, не дотримався вимог керівних документів у своїй службовій діяльності, не забезпечивши правильну експлуатацію автомобільної техніки, що призвело до пошкодження двигунів автомобілів ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_3 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_4 , УРАЛ - 375 військовий номер НОМЕР_5 . Старший лейтенант ОСОБА_1 підпорядковану йому техніку роти штабних машин 1 польового вузла зв`язку (1-ого батальйону), яка закріплена особисто за ним нікому не передавав. Згідно інвентаризаційного опису необоротних активів № 2 від 22.10.2018 р. старший лейтенант ОСОБА_1 , підтвердив особистим підписом, що цінності перелічені в описі, знаходяться на його відповідальному зберіганні, у тому числі автомобіль ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_3 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_4 , УРАЛ - 375 військовий номер НОМЕР_5 . Враховуючи викладене, наказ № 18 від 21.01.2019 р. в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Сувора догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 85705,74 грн. прийнято в межах чинного законодавства.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 518 від 05.11.2018 року «Про результати перевірки готовності ОВТ та допуск особового складу до експлуатації ОВТ у осінньо-зимовому періоді» зазначено що «Огляд техніки під час переведення озброєння та військової техніки об`єктів парку на режим експлуатації у осінньо-зимовому періоді показав, що роботи на автомобільній техніці завершені та виконані згідно об`єму робіт СО, ТО-1, ТО-2, автомобільна техніка заправлена охолоджуючою рідиною (антифриз, тосол)...», та до наказу додається Додаток (перелік військової техніки яку допущено до експлуатації у осінньо-зимовому періоді) серед яких є автомобіль 3іл-131 в/н НОМЕР_4 , (порядковий номер № 50), УРАЛ-375 в/н НОМЕР_5 (порядковий номер № 98), та 3іл-131 в/н НОМЕР_3 (порядковий номер № 99), в яких на думку відповідача були розморожені двигуни по його вині. Виходить, що двигуни в зазначених автомобілях розморозитися при температурі повітря 3,5 тепла 26 листопада 2018 року, того дня коли було виявлено розмороження двигунів, що підтверджується Наказом № 18 від 21.01.2019 року. До прямих обов`язків відповідача ОСОБА_2 , який обіймає посаду заступника командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння, начальник технічної частини згідно Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV покладається обов`язок здійснювати контроль за виконанням службових обов`язків черговим по парку. Інвентаризаційний опис це бухгалтерський документ який підтверджує наявність на балансі військової частини оборотних актів (транспортних засобів), а не документ який підтверджує юридичний факт покладеної відповідальності за пошкодження техніки, її ремонт або повну компенсацію. Що стосується автомобіля УРАЛ в/н НОМЕР_5 , то згідно записів в журналі обліку журналу реєстрації виходу та повернення в парк машин військової частини НОМЕР_1 , та дорожніх листів на зазначений автомобіль, цей автомобіль здійснював та здійснює бойові завдання що свідчить про те що виявлена на думку відповідача тріщина на блоці двигуна не може бути наслідком розмороження двигуна що могло статися внаслідок недбалості та неналежного виконання службових обов`язків.

В запереченнях відповідач вказує, що відповідно до довідки про погоду від 19.03.2019 р. № 237/05-27, наданої гідрометереологічним центром Чорного та Азовського морів, температура повітря з 28.11.2019 р. по 01.12.2018 р. була нижче 0, саме в цей час за усним наказом старшого лейтенанта ОСОБА_1 в двигун автомобіля УРАЛ - 375 військовий номер НОМЕР_5 була залита вода, що неприпустимо у зимовий період експлуатації. Старший лейтенант ОСОБА_1 проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , не виконав свої службові обов`язки, покладені за посадою, не забезпечивши правильну експлуатацію автомобільної техніки, не організував правильний ремонт автомобільної техніки, що призвело до пошкодження двигунів автомобіля УРАЛ - 375 військовий номер НОМЕР_5 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_3 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_4 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ОСОБА_1 з 29.08.2016 року проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командир роти штабних машин першого польового вузла зв`язку (І батальйону зв`язку) військової частини НОМЕР_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у військовому званні старший лейтенант.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 року № 561 було призначено службове розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів роти штабних машин першого польового вузла зв`язку, а саме: 3ІЛ-131 військовий номер НОМЕР_3 , 3ІЛ-131 військовий номер НОМЕР_4 , УРАЛ-375 військовий номер НОМЕР_5 .

В ході проведення службового розслідування встановлено наступне: 30.11.2018 року начальник І польового вузла зв`язку підполковник ОСОБА_3 доповів рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про те, що двигуни роти штабних машин І польового вузла зв`язку (з 01.12.2018 р. І батальйон зв`язку) «розморожені», а саме автомобіль ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_3 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_4 , УРАЛ - 375 військовий номер НОМЕР_5 . В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України 26.11.2018 р. на території Одеської області, капітан ОСОБА_4 та старший лейтенант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцями військової служби за контрактом, проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, не виконали свої службові обов`язки, покладені за посадою, не дотримались вимог керівних документів у своїй службовій діяльності, не забезпечивши правильну експлуатацію автомобільної техніки, що призвело до пошкодження двигунів автомобілів ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_3 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_4 , УРАЛ - 375 військовий номер НОМЕР_5 . Вина капітана ОСОБА_4 підтверджується його поясненнями та поясненнями начальника 1 польового вузла зв`язку підполковника ОСОБА_3 , командира роти штабних машин старшого лейтенанта ОСОБА_1 , техніка роти штабних машин 1 ПВЗ сержанта ОСОБА_5 . Вина старшого лейтенанта ОСОБА_1 підтверджується поясненнями начальника 1 ПВЗ підполковника ОСОБА_3 , заступника начальника І ПВЗ з озброєння капітана ОСОБА_4 техніка роти штабних машин 1 ПВЗ сержанта Скуртула В.В. Причинами, що сприяли правопорушенню капітана ОСОБА_4 та старшого лейтенанта ОСОБА_1 є недбале ставлення до виконання своїх службових обов`язків, бездіяльність та невиконання вимог керівних документів, низькі морально ділові якості, особиста недисциплінованість, свідоме нехтування Законами України, а саме Статутом Збройних сил України та наказами командирів, про що свідчить їх службові картки.

За результатами проведення службового розслідування Тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 прийняв наказ від 21.01.2019 року № 18 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів роти штабних машин першого польового вузла зв`язку», яким, крім іншого, за порушення підпунктів 3.1, 3.1.9 розділу 3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року № 300, вимог статей 11, 12, 14, 16, 111, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, вимоги статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, за пошкодження військового майна, а саме двигунів автомобілів УРАЛ 375 військовий номер НОМЕР_5 , ЗІЛ 131 військовий номер НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , командиру роти штабних машин першого польового вузла зв`язку (І батальйону зв`язку) старшому лейтенанту ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді «СУВОРА ДОГАНА», притягнуто його повної до матеріальної відповідальності у частині завдання матеріальної шкоди державі, з урахування часткового відшкодування матеріальних збитків капітаном ОСОБА_4 , в розмірі 85705,74 грн., з урахування суми згідно відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна на 15.01.2019 року № 1 та утримати премію за січень 2019 року в повному обсязі відповідно до абзацу 9 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з ст.ст.26-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ст.82 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник служби полку в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення полку цією службою; за підготовку підрозділів полку відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення полку озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби; за додержання правил охорони довкілля підпорядкованими підрозділами на об`єктах служби, їх пожежну безпеку і санітарний стан; за стан навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності.

Згідно з ст.101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир батальйону (корабля 3 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону. Командир батальйону (корабля 3 рангу) підпорядковується командирові полку (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу батальйону (корабля).

Відповідно до ст.111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.

Положеннями ст.112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з офіцерами, прапорщиками (мічманами) і сержантами (старшинами), а також з підрозділами роти (корабля); знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою; досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність; перевіряти знання і практичні навички солдатів, сержантів (старшин), прапорщиків (мічманів) та офіцерів роти (корабля); постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; організовувати проведення ранкової фізичної зарядки; з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання солдатів, сержантів (старшин) і згуртування військового колективу; знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові якості та морально-психологічний стан кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуальну виховну роботу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань; суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин; доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля); організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті (на кораблі); підтримувати в належному стані та вдосконалювати навчальну матеріально-технічну базу роти; стежити за утриманням і правильною експлуатацією всіх приміщень, відведених для роти, за чистотою ділянки території, закріпленої за ротою (на кораблі - оглядати жилі та службові приміщення, постійно стежити за станом корпусу корабля), а також за проведенням заходів пожежної безпеки у роті (на кораблі); готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби; проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення; періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній перевірці в роті (на кораблі); вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку; здійснювати добір кандидатів для військової служби на контрактній основі і для вступу до військово-навчальних закладів; рекомендувати солдатів, сержантів (старшин) до присвоєння чергових військових звань та на заміщення вакантних посад на конкурсній основі; своєчасно забезпечувати належне постачання особового складу роти (корабля), дбати про побут своїх підлеглих, їх здоров`я, стежити за додержанням правил особистої гігієни кожним військовослужбовцем; одержувати в установлені строки у фінансовій службі частини грошове забезпечення готівкою і своєчасно виплачувати його військовослужбовцям строкової служби свого підрозділу; стежити за зовнішнім виглядом підлеглих, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття; організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту); перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти (корабля) перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, втратам зброї та боєприпасів (командирові корабля, крім того, забезпечувати живучість корабля та безпеку його плавання); один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини; керувати господарством роти.

Згідно з ст.117 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступник командира роти з озброєння в мирний і воєнний час відповідає за технічну справність озброєння, бойової та іншої техніки, їх експлуатацію і ремонт, технічну підготовку всього особового складу роти. Заступник командира роти з озброєння підпорядковується командирові роти і є прямим начальником усього особового складу роти. Старший технік роти є прямим начальником для рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до ст.119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суд погоджується з позивачем, що він обіймаючи посаду командира роти штабних машин першого польового вузла зв`язку (І батальйону зв`язку) не є прямою відповідальною особою за технічний стан техніки, так як є інші посадові особи, які напряму відповідають за технічний стан техніки та утримання її в належному стані.

Під час розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 26.11.2018 року була поставлена задача командиру 1 взводу РИТМ прапорщику ОСОБА_6 та техніку РШМ сержанту ОСОБА_5 проконтролювати злиття води із систем охолодження двигунів на автомобілях, які стояли в автомобільній колоні та сховищі № 48. Таку задачу було поставлено командирам підрозділів начальником першого ПВЗ, які відповідають за техніку, підполковником ОСОБА_3 та заступником начальника першого ПВЗ з озброєння капітаном ОСОБА_4 про злиття води із систем охолодження двигунів автомобілів першого ПВЗ у зв`язку з наступаючими морозами. Технік роти штабних машин ОСОБА_5 , який є відповідальною особою за технічний стан техніки, доповів про виконання поставленої задачі про злиття води із систем охолодження двигунів.

Вказані обставини підтверджуються наданими до суду письмовими доказами: письмові пояснення прапорщика командира взводу роти штабних машин ОСОБА_7 , прапорщика командира взводу роти штабних машин ОСОБА_6 та пояснення старшого лейтенанта командира роти штабних машин ОСОБА_1 .

29.11.2018 року ОСОБА_1 було проінформовано водієм старшим сержантом ОСОБА_8 про те, що на блоці двигуна автомобіля УРАЛ-375 в/н НОМЕР_5 виявлена тріщина. ОСОБА_1 спільно із заступником начальника першого ПВЗ з озброєння капітаном ОСОБА_4 було прийнято рішення вжити заходи щодо відновлення працездатності двигуна, шляхом заварювання тріщини, для того щоб автомобіль міг продовжити виконувати бойові завдання. Відновлення працездатності двигуна УРАЛ-375 в/н НОМЕР_5 було здійснено та автомобіль по сьогоднішній день виконує бойові завдання. Технік роти штабних машин ОСОБА_5 доповів рапортом про те що автомобіль УРАЛ-375 в/н НОМЕР_5 відремонтовано та знаходиться у справному стані, та здатний виконувати бойові завдання, що зауважень до працездатності двигуна немає, що свідчить про те, що двигун на автомобілі УРАЛ-375 в/н НОМЕР_5 у справному стані.

Автомобілі ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_4 та ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_3 прибули до військової частини НОМЕР_1 після проведення військових навчань з полігону в жовтні 2017 року, що підтверджується поясненнями к-на. ОСОБА_9 , які містяться в матеріалах службового розслідування. Зазначені транспортні засоби знаходились на території в/ч НОМЕР_1 біля сховищ і не здійснювали бойові завдання, що підтверджується книгою реєстрації виходу та повернень машин до технічної території в/ч НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 155 від 26.04.2018 р. про результати перевірки готовності ОВТ та допуск особового складу до експлуатації ОВТ у весняно-літньому періоді, автомобілі ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_4 та НОМЕР_3 знаходяться у справному стані та допущені до експлуатації.

Позивач зазначає, що автомобілі УРАЛ-375 в/н НОМЕР_5 , ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_3 , ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_4 знаходяться у справному стані, здійснюють бойові завдання по теперішній час, що підтверджується Журналом виходу та повернення машин з парку військової частини НОМЕР_1 , Дорожніми листами на зазначені автомобілі, Книгою обліку та реєстрації дорожніх листів, Нарядами на використання зазначених автомобілів.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом. Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Згідно з ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до ч.1 ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини».

Згідно з ч.1 ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Тобто, начальник має сам вирішувати, чи призначати службове розслідування, однак притягнення до дисциплінарної відповідальності можливе виключно за наявності повної доведеності вини.

Відповідно до ч.7 ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Згідно з п.1 Розділу 2 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, службове розслідування призначається у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені; якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Відповідно до п.3 Розділу 2 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Суд погоджується з позивачем, що під час проведення службового розслідування відповідач чітко не з`ясував причини та умови, що сприяли вчиненню зазначеного порушення, не дослідив та не надав оцінку тому, що позивачем було поставлено задачу командирам підрозділів про злиття води із систем охолодження з автомобілів, і яка була виконана, про що відповідальні особи відрапортували, належним чином не встановив наявність чи відсутність причинного зв`язку між порушенням, з приводу якого було призначено розслідування, та виконанням позивачем своїх службових обов`язків як військовослужбовцем.

Під час розгляду справи відповідач не надав до суду беззаперечних доказів, що саме старший лейтенант ОСОБА_1 , проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , не виконав свої службові обов`язки покладені за посадою, не забезпечивши правильну експлуатацію автомобільної техніки, не організував правильний ремонт автомобільної техніки, що призвело до пошкодження двигунів автомобіля УРАЛ - 375 військовий номер НОМЕР_5 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_3 , ЗІЛ - 131 військовий номер НОМЕР_4 .

Згідно з п.2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.

Відповідно до п.3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Згідно з п.4 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду. У разі притягнення особи, яка заподіяла матеріальну шкоду державі, до кримінальної відповідальності командир (начальник) військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди.

Відповідно до п.8 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Згідно з п.13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Відповідно до п.16 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами. У разі виявлення недостачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) чи інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, установ та організацій - у розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності). Сума стягнень за втрачене майно може бути зменшена командиром (начальником) військової частини за письмовим дозволом вищого за підлеглістю командира (начальника), а у випадках, передбачених законодавством України, - судом, залежно від обставин, за яких заподіяно шкоду, ступеня вини та матеріального стану винної особи, за винятком випадків заподіяння шкоди злочинними діями, вчиненими в особистих корисливих цілях.

Згідно з п.17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Відповідно до п.18 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування проводиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця або військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

Згідно з п.19 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Відповідно до п.21 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі у висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди. До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Згідно з п.37 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, що призвело до заподіяння державі шкоди, та з якою метою завдано шкоду або збитки, під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.

Разом з цим, матеріали службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів 3ІЛ-131 в/н НОМЕР_4 та в/н НОМЕР_3 , Урал-375 в/н НОМЕР_5 , за результатами якого командуванням військової частини прийнято оскаржуваний наказ № 18 від 21.01.2019 року «Про підсумки проведення службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів роти штабних машин першого польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 », не містять достатніх доказів які б повністю підтверджували наявність вини у вигляді прямих дій чи бездіяльності ОСОБА_1 у завданні пошкоджень військовому майну в наслідок невиконання військових обов`язків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що наказ від 21.01.2019 року № 18 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів роти штабних машин першого польового вузла зв`язку» Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Сувора догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 85705,74 грн. є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (с. Красносілка, Лиманський р-н., Одеська обл., 65069, ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 21.01.2019 року № 18 в частині - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ від 21.01.2019 року № 18 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту розмороження двигунів автомобілів роти штабних машин першого польового вузла зв`язку» Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Сувора догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 85705,74 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2019 року.

Суддя М.М. Кравченко