Справа № 440/1832/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1832/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про

- визнання протиправними дій щодо відмови у видачі посвідчення інваліда війни, відповідно до п.9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

- зобов`язання видати посвідчення інваліда війни, відповідно до п.9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 є потерпілою особою внаслідок аварії на Чорнобислькій АЕС 1986 року, визнана інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язано із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Вважає, що вона як інвалід ІІ групи хвороба пов`язана із участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС має право на отримання посвідчення інваліда війни. Стверджував, що чинним законодавством не передбачено необхідності надання інших документів, для отримання посвідчення інваліда війни, окрім довідки МСЕК.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

07.06.2019 судом одержано відзив відповідача на позовну заяву згідно якого останні просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем до управління подано документи, що свідчать про факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настанням інвалідності у зв`язку захворюванням пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Вказані обставини свідчать про те, що позивач є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Водночас для набуття статусу особи з інвалідністю в наслідок війни окрім факту настання інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків аварі на ЧАЕС Закон України "По статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" містить умову участі особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобилській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Стверджував, що позивачем докази участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобилській АЕС у складі формувань Цивільної оборони управлінню не надано, а тому відмова у видачі посвідчення інваліда війни є правомірною.

01.07.2019 позивачем до суду подано відповідь на відзив відповідача у якій ОСОБА_1 посилалася на обставини аналогічні вказаним у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

05.02.2019 ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради подано заяву про надання статусу та видачу посвідчення інваліда війни.

До вказаної заяви додано копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, пенсійне посвідчення, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладку до нього, Експертний висновок Харківської міжвідомчої експертної комісії, довідку МСЕК, довідку про роботу в зоні відчуження, довідку Концерн "Війсьторгсервісу" від 29.10.2012. №35, картку обліку доз радіаційного забруднення, список робітників військторгу які приймали участь у торгово-побутовому обслуговуванні контингенту працюючих на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідач своїм листом від 20.02.2019 №12-1498 повідомив ОСОБА_1 що надані нею документи не містять інформації про її участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобилській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, а тому відсутні проварові підстави для надання статусу інваліда війни.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі по тексту - Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

За пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Системно аналізуючи наведенні норми Закону, суд приходить до висновку, що умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ, є: настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

З матеріалів справи, судом встановлено, що факт ОСОБА_2 брала участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим отримала захворювання, яке у подальшому призвело до встановлення їй ІІ групи інвалідності.

Ці обставини, як правильно зазначив відповідач, свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-ХІІ. Водночас для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ) окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон №3552-ХІІ містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Отже, за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої ї статті 7 Закону №3551-ХІІ немає.

Доводи позивача щодо відсутності вимоги про обов`язковість видання розпорядчого документу по підприємству про залучення конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони, є безпідставними, оскільки в межах спірних правовідносин має бути підтверджена належними та допустимими доказами участь саме ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії у складі формувань Цивільної оборони.

Документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої Управлінню, щодо набуття статусу інваліда війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав. Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ) поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункт 1 частини першої статті 9 Закону №796-ХІІ).

Аналогічний висновок зроблено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 07.06.2018 по справі №377/7967/17.

Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко