Справа № 160/8550/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8550/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. (суддя Неклеса О.М., м. Дніпро) у справі №160/8550/18

за позовом Дочірнього підприємства "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ заступника начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Д. Мельника №6086-п від 24.10.2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з 16 листопада 2018 року тривалістю 5 робочих днів за період діяльності з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ДІНКАРТ» ().

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивовано правомірністю оскарженого наказу відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що факт отримання був визначений судом по копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач вважає, що суд помилково надав цьому документу статус доказу та врахував його при винесенні оскаржуваного судового рішення.

При цьому відповідач в порушення вимог статті 79 КАС України: не подав рекомендоване повідомлення разом із відзивом, про що свідчить відсутність цього документу у переліку додатків до відзиву; не повідомив суд про неможливість подання цього доказу у строки, встановлені судом; не надав докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу у встановлені строки; не надіслав позивачу копію доказу; не подав в судовому засіданні клопотання про приєднання цього доказу до матеріалів справи.

Також зазначає, що суд прийняв до розгляду докази: які не були подані відповідачем у встановлений законом і судом строк; за відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи; подані не через канцелярію суду, без відповідного клопотання з боку представника відповідача про долучення доказу до матеріалів справи.

Крім того, під час судового засідання представники позивача наполягали на неприпустимості прийняття цього доказу до розгляду із зазначених вище підстав. Враховуючи той факт, що відповідачем подано лише копію доказу, а представники позивача поставили під сумнів відповідність наданої копії оригіналу, оскільки працівники позивача не отримували запиту відповідача, представником позивача було в судовому засіданні заявлено клопотання про витребування оригіналу цього доказу для огляду у судовому засіданні.

Частиною 6 статті 94 КАС України встановлено, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Проте, клопотання позивача про витребування оригіналу доказу для його огляду у судовому засіданні не було задоволено.

Скаржник вважає, що суд дійшов хибних висновків в частині правомірності та законності запиту та, як наслідок, у правомірності наказу про призначення перевірки.

Запит, який був наданий відповідачем до матеріалів справи, було складено із порушенням вимог, визначених абзацами 1-5 пункту 73.3 статті 73 ПК України.

Не можуть вважатися підставами для надіслання запиту перелічення певних пунктів Податкового кодексу України. Підставами для надсилання запиту можуть вважатися конкретні факти та обставини, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства.

Так, у постанові Верховного Суду від 05.05.2018 року у справі №810/3188/17 зазначено, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки, у тому числі позапланової невиїзної, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. Само лише посилання в наказі податковим органом на норму Податкового кодексу України не надає неможливість ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Враховуючи, що запит відповідача було складено із порушенням вимог законодавства, позивач не вбачав правових підстав для надання відповідачеві відповіді, документів та інформації на отриманий відзив.

Суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від обов`язку доказування наступних обставин: здійснення повідомлення позивача про місце проведення перевірки; надсилання на адресу позивача письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Дочірнє підприємство "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" зареєстроване Верхньодніпровською районною державною адміністрацією 05.02.2003 року, з 06.02.2003 року перебуває на обліку в Кам`янській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (Верхньодніпровське відділення).

06.02.2018 року відповідачем було складено запит «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» вих. № 5498/10/04-36-14-09, який відповідно списку поштових відправлень, переданих на Дніпропетровський поштамт ГУ ДФС у Дніпропетровській області, 08.02.2018 року було направлено рекомендованим листом з повідомленням на адресу Дочірнього підприємства "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця". У наведеному запиті відповідач просив надати пояснення та документальне підтвердження стосовно здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Дінкарт» у серпні-вересні 2016 року.

24.10.2018 року заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельником Д. на підставі пп.191.1.1 п. 191.1 ст. 191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, пп.78.1.1, п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України було видано наказ №6086-н «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Дочірнього підприємства "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з 16.11.2018 року тривалістю 5 робочих днів. Період проведення перевірки визначений у наказі з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, мета перевірка дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Дінкарт».

Не погоджуючись з наведеним наказом позивач, 14.11.2018 року звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки:

- відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07 листопада 2018 року у справі №П/811/824/17, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а, отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків. Щодо результатів реалізації прав, що випливають із вказаного наказу, податковим органом складається, в тому числі, акт перевірки.

- 29.11.2018 року на підставі наказу від 24.10.2018 року №6086-н посадовою особою відповідача проведено перевірку та складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Дочірнього підприємства "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Дінкарт» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року". Отже, правові наслідки оскаржуваного наказу за таких обставин є вичерпаними та його оскарження не сприяє відновленню порушених прав позивача. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 у справі № К/800/34845/14, від 04.10.2016 у справі № К/800/8821/16;

- контролюючим органом правомірно винесено оскаржуваний наказ №6086-п від 24.10.2018 року, оскільки позивачем не надано у встановленому законодавством порядку пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит відповідача № 5498/10/04-36-14-09 від 06.02.2018р., який оформлено у відповідності до вимог ст.73 ПК України на підставі виявлених фактів, що свідчать про неможливість підтвердження правомірності віднесення сум до складу податкового кредиту за серпень, вересень 2016 року та витрат за 2016 рік, по взаємовідносинам з ТОВ «Дінкарт» та отриманим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2017 року, в якому судом ТОВ «Дінкарт» визнано фіктивним;

- позивачем не надано письмових пояснень та документів, які підтверджують правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту за серпень, вересень 2016 року та витрат за 2016 рік по взаємовідносинам з ТОВ «Дінкарт»;

- відповідно до Списку поштових відправлень переданих на Дніпропетровський поштамт ГУ ДФС у Дніпропетровській області, копія якого надана до суду, 08.02.2018 року запит «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» вих.№5489/10/04-56-14-09 було направлено рекомендованим листом з повідомленням на адресу Дочірнього підприємства "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця". Наведені обставини також підтверджуються копією рекомендованого повідомлення про отримання 15.02.2018р. поштової кореспонденції зі штрихкодовим ідентифікатором №861. Таким чином, в силу приписів пп. 42.2 ст. 42 ПК України, запит «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» вих.№5489/10/04-56-14-09 вважається належним чином врученим позивачу;

- посилання позивача на відсутність запису про отримання запиту від 06.02.2018 року у Книзі реєстрації вхідних документів суд не прийняв до уваги, з огляду на наведені обставини (останній документ занесений до цієї книги датований 04.05.2017 року), а також ця книга є внутрішнім документом, в який позивач може вносити або не вносити будь-які документи на власний розсуд;

- з матеріалів справи встановлено та не заперечується позивачем, що наказ про проведення перевірки №6086-п від 24.10.2018 року був отриманий позивачем до початку її проведення, наказ містить відомості про дату початку перевірки та строк її проведення, з якими позивач був ознайомлений належним чином, з огляду на зміст наказу;

- з наданої до суду копії Книги реєстрації вхідних документів вбачається, що останній документ занесений до цієї книги датований 04.05.2017 року. Отже, позивачем не було занесено до цієї книги отриманий ним у 2018 році наказ про проведення перевірки, що ставить під сумнів його доводи з приводу відсутності повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. Також наведена позивачем обставина жодним чином ним не була зафіксована;

- відповідно до висновків Верховного Суду, викладених ним у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 813/4692/17, окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу можна ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки. Отже, неналежне оформлення копії наказу, яка була направлена на адресу позивача (відсутність відтиску печатки контролюючого органу на посаді особи, яка засвідчила відповідність копії оригіналу), не може бути підставою для визнання наказу протиправним та його скасування, а також не свідчить про відсутність правових підстав для проведення перевірки позивача;

- у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень, якщо ж ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, то перевірка може бути призначена, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 820/2889/15;

- постанова Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі за №804/3006/17 містить інші фактичні обставини, а саме судом встановлено відсутність доказів щодо належного та вчасного надіслання платнику копії наказу. У справі, що розглядається, контролюючим органом надані належні докази направлення наказу;

- суд не прийняв до уваги посилання на постанову Верховного Суду від 05.05.2018 року у справі №810/3188/17, оскільки у справі №160/8550/18 оскаржується правомірність винесення наказу, а не дії щодо проведення перевірки. В даному випадку судом досліджується тільки обставини, які передували винесенню наказу та підстави його прийняття.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення документальних позапланових перевірок врегульований статтею 78 ПК України, відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 якого, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 КАС України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На думку колегії суддів використання судом першої інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, що були висловлені раніше, є помилковим, оскільки практика застосування норм права в подальшому змінилася. Крім того, спірні правовідносини у цій справі стосуються призначення документальної позапланової невиїзної перевірки.

У постанові від 19 лютого 2019 року у справі №820/6323/17 Верховний Суд зазначив, що «документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої...

.... фактично позивача не було повідомлено про дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та місце її проведення (повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було направлено позивачу засобами поштового зв`язку 03.06.2015, поштове відправлення з відміткою «по закінченню терміну зберігання» повернулося до контролюючого органу лише 04.07.2015, а акт перевірки було оформлено від 12.06.2015), що позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень і документів, суди попередніх інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку, що відповідачем не дотримано порядку її проведення. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, зокрема прийняття податкових повідомлень - рішень за її результатами».

Таким чином, з урахуванням зазначеного, колегія суддів доходить висновку, що документальну позапланову невиїзну перевірку у зв`язку з не наданням відповіді на запит контролюючого органу може бути призначено лише за умови вручення платнику податків належним чином оформленого запиту.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що наказ про проведення перевірки №6086-п від 24.10.2018 року було отримано завчасно.

Проте, висновки суду щодо того, що цей наказ вичерпав свою дію, а тому не підлягає оскарженню, є помилковими, оскільки позивач скористався своїм правом на оскарження наказу 14.11.2018 року, тобто до початку проведення перевірки.

Також судом першої інстанції не враховано наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч. 2 ст. 94 КАС України).

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 94 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

На підтвердження отримання позивачем запиту від 06.02.2018 року вих. №5498/10/04-36-14-09 відповідач надав до суду копію поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 106) та копію списку поштових відправлень, переданих на Дніпропетровський поштамт, ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 08.02.2018 року (а.с. 108).

Проте, зі змісту зазначених копій не можливо однозначно встановити, що позивачем 16.02.2018 року було отримано саме запит від 06.02.2018 року вих. №5498/10/04-36-14-09. Крім того, зазначене ставить під сумнів справжність такої копії.

На пропозицію суду апеляційної інстанції представником відповідача не надано оригіналу поштового повідомлення і зазначено про його відсутність.

Отже, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів отримання запиту від 06.02.2018 року вих. №5498/10/04-36-14-09, що свідчить про відсутність передбачених ст. 78 ПК України підстав для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідач відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не довів суду правомірність свого рішення, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Санаторій "Славутич" імені Б.В. Пашковського" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. у справі №160/8550/18 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №6086-п від 24.10.2018 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30.08.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов