Справа № 200/9589/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 р. Справа№200/9589/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (місце знаходження: вул. Героїв праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2019 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про:

- визнання неправомірним та скасування рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 квітня 2019 року № 426 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 № 2737 від 11.06.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши, з урахуванням висновків суду по справі, до спеціального (пільгового) страхового стажу періоди роботи

з 27.05.1993 року по 14.07.1993 року на підприємстві «Шахтоуправління «Гірник» Селидівського виробничого об`єднання з видобутку вугілля;

з 09.11.2005 року по 14.07.2006 року, з 23.05.2007 року по 27.12.2008 року на підприємстві ВАТ «Донецькшахтобуд» ДП ДХК «Донбасшахтобуд».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/13655/18-а було скасовано рішення відповідача, яким попередньо було відмовлено в призначені пенсії, та зобов`язано повторно розглянути заяву про призначення пенсії. На виконання вказаного рішення відповідач повторно розглянув заяву про призначення пенсії № 2737 від 11.06.2018 року, але повторно відмовив в призначені пенсії. Повторно не зараховані були періоди роботи:

- на підприємстві ш/у « Гірник » з 27.05.1993 року по 14.07.1993 року, оскільки за даний період на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» відсутні контрольні табелі обліку робочого часу під землею та атестація робочих місць;

- на підприємстві ВАТ «Донецькшахтобуд» з 09.112005 року по 14.07.2006 року; з 23.05.2007 року по 27.12.2008 року, оскільки відсутні пільгові довідки, атестації робочих місць, відсутні відомості про спеціальний стаж в індивідуальній відомості форми ОК-5 та довідки про підземні спуски.

Позивач наголошує, що під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії відповідач мав відповідні довідки, які надавались суду під час розгляду справи.

Позивач вважає дії відповідача щодо повторного не зарахування стажу роботи протиправними та такими, що порушують його конституційні права, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що на виконання вимог чинного законодавства, для призначення пільгової пенсії заявниками необхідно надавати з заявою про призначення пенсії та трудової книжки ще додаткові документи, а саме - довідки про підтвердження зайнятість в підземних (гірничих) роботах спусками під землю, обрахування за спусками у разі підтвердження пільгового характеру роботи, довідки про атестацію робочих місць. Вказує, що позивачем не виконано умови законодавства в частині надання відповідних довідок, тому не були включені до спеціального стажу періоди роботи позивача, вказані у позовних вимогах.

У зв`язку з чим, представник УПФ вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/13655/18-а, за позовними вимогами ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, встановлені наступні обставини.

10.09.2018 Селидовським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Донецької області, за наслідком розгляду заяви позивача від 11.06.2018 № 2737, прийнято рішення № 1659 про відмову в призначенні пенсії. В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 21 роки 5 місяців 24 днів, стаж підземної роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, становить 8 років 6 місяців.

Згідно прийнятого рішення до пільгового стажу не зараховано період роботи з 27.05.1993 по 14.07.1993 на шахтоуправлінні «ГІРНИК», оскільки за даний період роботи відсутні контрольні табелі обліку робочого часу під землею та атестація робочих місць, періоди роботи з 09.11.2005 по 14.07.2006, з 23.05.2007 по 27.12.2008 на ВАТ «ДОНЕЦЬКШАХТОБУД» ДП ДХК «ДОНБАСШАХТОБУД», оскільки відсутні пільгові довідки, довідки про підземні спуски в шахту та атестація робочих місць, відсутні відомості в формі ОК-5 від 12.06.2018.

До страхового стажу не зарахований період роботи з 01.01.2017 по 30.04.2018 на відокремленому підрозділі «ШАХТА УКРАЇНА» державного підприємства «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ (форма ОК-5 станом на 16.04.2018), період роботи з 01.05.2018 по 10.06.2018 на відокремленому підрозділі «ШАХТА УКРАЇНА» державного підприємства «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ», оскільки відсутнє нарахування заробітної плати за зазначений період до МДЗ України.

Відповідно до додатку до рішення період проходження строкової служби з 20.11.1987 по 03.11.1990 включений до страхового стажу.

Трудова книжка позивача містить наступні записи про роботу:

1. щодо роботи на шахті «ГІРНИК» Селидовського виробничого об`єднання з видобутку вугілля:

27.05.1993 прийнятий на роботу гірником на ділянку шахтного транспорту (запис №8);

14.07.1993 звільнений з шахти за переводом (запис № 9);

2. щодо роботи на ВАТ «ДОНЕЦЬКШАХТОБУД» ДП ДХК «ДОНБАСШАХТОБУД»:

09.11.2005 прийнятий за переводом гірником на гірничомонтажну ділянку з повним робочим днем в шахті (запис № 16);

14.07.2006 звільнений за власним бажанням (запис № 17);

23.05.2007 прийнятий гірником з повним робочим днем в шахті (запис № 18);

03.03.2008 переведений на посаду помічника начальника підземної ділянки гірничо-капітальних робіт (запис № 19);

22.05.2008 переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті (запис № 20);

23.09.2008 (переведений на посаду помічника начальника підземної ділянки (запис 21);

27.12.2018 звільнений за власним бажанням (запис № 22);

3. щодо роботи на відокремленому підрозділі «ШАХТА УКРАЇНА» державного підприємства «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ»:

04.01.2017 прийнятий на роботу гірником з ремонту гірничих виробіток 4 розряду, направлений на дільницю з видобування вугілля № 1 з повним робочим днем під землею.

Довідка відокремленого підрозділу "ШАХТА КУРАХІВСЬКА" ДП "СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ" № 114 від 07.05.2018, яка згідно рішення про відмову в призначенні пенсії, надавалася до заяви про призначення пенсії, містить відомості про зайнятість позивача в період з 27.05.1993 по 14.07.1993 на роботах, що передбачені Списком 1 (розділ 1 підрозділ 1 за кодом 1010100 а), що затверджений постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991.

Вказаним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1659 від 10 вересня 2018 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії № 2737 від 11 червня 2018 року № 1785 із врахуванням висновків суду про наявність підстав для включення до пільгового стажу періоду військової служби позивача з 20 листопада 1987 року по 03 листопада 1990 року, до страхового стажу - періоду роботи з 01.01.2017 по 10.06.2018 на відокремленому підрозділі «ШАХТА УКРАЇНА» державного підприємства «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ».

На виконання вказаного рішення суду управлінням відповідача повторно розглянуто заяву та надано рішення про відмову в призначені (перерахунку) пенсії від 13 квітня 2019 року.

Вказаним рішенням не зараховано період роботи з 27.05.1993 року по 14.07.1993 року на підприємстві ш/у « Гірник », оскільки за даний період на ВП Шахта «Курахівська ДП «Селидіввугілля» відсутні контрольні табелі обліку робочого часу під землю та атестація робочих місць, з 09.11.2005 по 14.07.2006 року, з 23.05.2007 року по 27.12.2008 рокуна підприємстві ВАТ «Донецьшахтобуд», оскільки відсутні пільгові довідки, довідки про підземні спуски в шахту та атестації робочих місць та відсутні відомості про спец стаж в формі ОК-5 від 12.06.2018 року. Страховий стаж складає 22 роки 09 місяців 24 дні.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно відмови в призначені пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Частиною 1 статті 114 Закону України № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Положення аналогічного змісту містяться в статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 закону страхувальниками є, роботодавці : підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону № 1058).

Статтею 15 Закону № 1058 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно частини 1статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Частиною 2 статті 20 Закону 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Статтею 113 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Право на призначення пенсії на пільгових умовах обґрунтовується посиланням на Закон України "Про пенсійне забезпечення", норми якого з урахуванням відомостей про місце та час його роботи зі шкідливими та важкими умовами за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, дають право на призначення такої пенсії. Працівникам, зайнятим повний робочий на роботах, передбачених Списком N 1, що чинні на час їх роботи за наявності необхідної кількості пільгового та загального стажу пенсія призначається зі зниженням пенсійного віку. При цьому необхідною умовою для зарахування стажу до пільгового є наявність атестація робочого місця після 22.08.92.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Дослідивши зміст записів трудової книжки суд дійшов висновку про те, що наданими позивачем до заяви про призначення пенсії документів достатньо для підтвердження зайнятості позивача в період роботи на шахтоуправлінні "ГІРНИК" та ВАТ "ШАХТОБУД" ДП ДХК "ДОНБАСШАХТОБУД" на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд акцентує увагу, що довідки на підтвердження спірних періодів стажу були надані позивачем і досліджені судом в рамках справи № 200/13655/18а, та надано висновок, що «Дослідивши зміст записів трудової книжки, відомості наданої позивачем довідки про пільговий характер роботи № 114 від 07.05.2018 суд дійшов висновку про те, що наданими позивачем до заяви про призначення пенсії документів цих документів достатньо для підтвердження зайнятості позивача в період роботи на шахтоуправлінні "ГІРНИК" та ВАТ "ШАХТОБУД" ДП ДХК "ДОНБАСШАХТОБУД" на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.», «На підтвердження доводів про проведення атестації робочих місць позивач надав до суду виписку з наказу ВП "ШАХТА КУРАХІВСТКА" ДП "СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ" № 369 від 01.10.1994 (арк. справи 26) та копію наказу ВАТ "ДОНЕЦЬКШАХТОБУД" до ДХК "ДОНБАССШАХТОБУД" № 117 від 16.08.2004 року. Втім, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення зазначені документи не надавалися позивачем разом із заявою про призначення пенсії, відповідачем під час прийняття рішення не розглядалися».

Суд зауважує увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не потребує повторного доказування обставини, встановлені у справі № 200/13655/18а, а не зараховані періоди роботи позивача доведені записами у трудовій книжці та відповідними довідками.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та зарахування стажу позивача відповідно до записів у трудовій книжці.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб 1762 грн. 00коп.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (місце знаходження: вул. Героїв праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 квітня 2019 року № 426 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 № 2737 від 11.06.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши, з урахуванням висновків суду по справі, до спеціального (пільгового) страхового стажу періоди роботи:

з 27.05.1993 року по 14.07.1993 року на підприємстві «Шахтоуправління «Гірник» Селидівського виробничого об`єднання з видобутку вугілля;

з 09.11.2005 року по 14.07.2006 року, з 23.05.2007 року по 27.12.2008 року на підприємстві ВАТ «Донецькшахтобуд» ДП ДХК «Донбасшахтобуд».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05 вересня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова