Справа № 320/1870/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року № 320/1870/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян Виконавчого комітету Броварської міської ради від 22.03.2019 №3;

- зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян Виконавчого комітету Броварської міської ради призначити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є інвалідом ІІ групи, який безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, перебуває на квартирному обліку та внесений до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Вказує, що відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ від 19.10.2016 №719, має право на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Разом тим, відповідач протиправно відмовив йому у призначенні грошової компенсації, не зазначивши при цьому жодної визначеної пунктом 15 Порядку правової підстави для відмови.

У зв`язку з викладеним вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що до повноважень комісії належить перевірка наявності прав на нерухоме майно особи з інвалідністю, а також всіх членів родини, на яких розраховується грошова компенсація.

Так, 14.02.2019 на засіданні комісії з`ясувалося, що позивач на праві власності мав квартиру АДРЕСА_1 , яку 23.08.2018 подарував своєму сину.

Відповідач стверджує, що факт дарування квартири було штучно створено позивачем для подальшого отримання грошової компенсації від держави на придбання житла.

З огляду на зазначене, комісією було вирішено відмовити позивачу у призначенні грошової компенсації на придбання житла, оскільки відчуження житла протягом попереднього року є порушенням абзацу 8 пункту 6 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 22.03.2006 (а.с. 10).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №1018411 від 15.04.2018 позивачу з 05.04.2018 встановлено другу групу інвалідності довічно, причина інвалідності - травма, так, пов`язана з безпосередньою участю в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків (а.с. 12).

06 квітня 2018 року Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області видало позивачу посвідчення інваліда війни 2 групи серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради № 24 від 08.01.2019 ОСОБА_1 взятий на облік з включенням в список для одержання житла поза чергою як інвалід війни, із складом сім`ї - 4 чоловіки, тимчасово непрацюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, ж/пл . 19,8 м2 з 2018 року (а.с.50).

У лютому 2019 року позивач звернувся до комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, осіб з інвалідністю та внутрішньо-переміщених осіб про виплату грошової компенсації із заявою про призначення йому, як інваліду другої групи, грошової компенсації на придбання житла, яка передбачена Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженим постановою КМУ від 19.10.2016 №719.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов члена сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідів І-ІІ груп із числі військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов від 07.02.2019, сім`я ОСОБА_1 проживає в половині приватного будинку в АДРЕСА_2 , де власником є дружина заявника ОСОБА_2 , загальною площею 54,7 кв.м. (подарована батьками дружини). В будинку одна житлова кімната 19,8 м2, друга половина будинку належить рідній сестрі дружини ОСОБА_3 Відтак, ОСОБА_1 потребує покращення житлових умов (а.с.57).

Як вбачається з протоколу №2 від 14.02.2019, комісією щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, осіб з інвалідністю та внутрішньо-переміщених осіб про виплату грошової компенсації справу ОСОБА_1 відкладено на доопрацювання та подано запити на отримання деталізованої інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.51).

21 лютого 2019 року позивач звернувся до Броварського міського голови із зверненням, у якому зазначив, що у 2015 році придбав квартиру АДРЕСА_1 для свого неповнолітнього сина, яка була йому подарована у 2018 році. Вказав, що метою дарування придбаної квартири одному із членів сім`ї (сину), крім виконання законних прав та обов`язків батьків відносно своєї дитини, було поліпшення житлових умов інших членів родини, позаяк розмір площі для проживання в будинку за місцем реєстрації ділиться вже не на чотирьох осіб, а лише на самого заявника, його дружину та неповнолітню доньку (а.с.52-53).

22 лютого 2019 року Комісія з житлових питань виконавчого комітету Броварської міської ради дійшла висновку, що дарування позивачем квартири АДРЕСА_1 його сину не є штучним погіршенням житлових умов його сім`ї та взяття на квартирний облік ОСОБА_1 у виконавчому комітету Броварської міської ради не суперечить чинному законодавству (а.с.55-56).

Натомість, рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, осіб з інвалідністю та внутрішньо-переміщених осіб про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян Виконавчого комітету Броварської міської ради, оформленим протоколом від 22.03.2019 №3, позивачу відмовлено у призначенні грошової компенсації на придбання житла у зв`язку з відчуженням житла протягом попереднього року, що, на думку позивача, є порушенням абзацу 8 пункту 6 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також їх сімей (а.с.17).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституцій України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також їх сімей», затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також їх сімей (далі - Порядок, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр) (пункт 1 Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I - II груп, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, визначених пунктами 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які перебувають на квартирному обліку (далі - особи з інвалідністю).

Відповідно до пункту 4 Порядку грошова компенсація членам сім`ї загиблого або особам з інвалідністю виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії отримувача грошової компенсації для членів сімей загиблих, передбачених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до пункту 5 Порядку за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (у разі її створення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (далі - комісія).

До складу комісії входять представники виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, громадських організацій, які об`єднують ветеранів антитерористичної операції (за їх згодою).

Згідно з пунктом 6 Порядку до повноважень комісії належить: перевірка наявності у особи статусу члена сім`ї загиблого та особи з інвалідністю; визначення категорії особи як члена сім`ї загиблого; перевірка складу сім`ї особи з інвалідністю; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім`ї загиблого та особи з інвалідністю; перевірка факту спільного або роздільного проживання членів сім`ї загиблого, які мають право на грошову компенсацію; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації; перевірка наявності майнових прав на нерухоме майно членів сім`ї загиблого та особи з інвалідністю, а також всіх членів родини, на яких розраховується грошова компенсація, або відчуження такого майна протягом попереднього року.

Пунктом 7 Порядку визначено, що заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї загиблого, особа з інвалідністю (далі - заявник) або їх законний представник чи уповноважена особа особисто подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення).

Відповідно до пункту 10 Порядку орган соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів з дня прийняття заяви з усіма необхідними документами обстежує матеріально-побутові умови заявника, про що складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Після складення акта обстеження матеріально-побутових умов заявника орган соціального захисту населення протягом трьох робочих днів, а у випадку, визначеному у пункті 22 цього Порядку, протягом десяти робочих днів вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації (пункт 11 Порядку).

Комісія протягом п`яти робочих днів з дня надходження подання розглядає його по суті і в присутності заявника або його законного представника чи уповноваженої особи приймає рішення щодо призначення або відмови в призначенні грошової компенсації (пункт 12 Порядку).

Згідно з пунктом 15 Порядку комісія може відмовити заявнику в призначенні грошової допомоги з таких підстав: 1) загиблий або особа з інвалідністю не належали до одного з військових формувань, визначених в абзаці восьмому, формувань, визначених абзацами шостим і сьомим, або не залучалися до діяльності, визначеної абзацом п`ятим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 2) загиблий або особа з інвалідністю не брав безпосередню участь в антитерористичній операції (відсутня довідка, визначена в підпункті 3 пункту 8 цього Порядку); 3) заявник не є членом сім`ї загиблого, визначеним в абзацах шістнадцятому - двадцять другому пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 4) заявник не є особою, визначеною у пунктах 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 5) заявник не перебуває на квартирному обліку з урахуванням норми, визначеної у пункті 9 цього Порядку; 6) заявник є членом сім`ї загиблого за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім`ї загиблого, в разі одночасного подання ними заяви на отримання грошової компенсації; 7) заявник є членом сім`ї загиблого за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім`ї, який вже отримав житло або грошову компенсацію, - до виплати грошової компенсації всім членам сімей загиблих, які перебувають на обліку в Реєстрі і мають першочергове право на таку виплату; 8) заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї загиблого або як особі з інвалідністю.

Відповідно до пункту 17 Порядку у разі відмови в призначенні грошової компенсації комісія надсилає заявнику копію відповідного рішення із зазначенням підстав для його прийняття протягом трьох робочих днів з моменту прийняття такого рішення.

Згідно з пунктом 18 Порядку заявник має право оскаржити рішення комісії про відмову в призначенні грошової компенсації до суду.

Отже, Порядком передбачена одночасна наявність декількох умов для виникнення у особи права на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, а саме:

- наявність у особи інвалідності І-ІІ групи внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;

- перебування такої особи на квартирному обліку;

- наявність у особи потреби у поліпшенні житлових умов;

- перебування особи на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання відповідно до положень Житлового кодексу Української РСР;

- перебування особи на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок поранення, що пов`язане з безпосередньою участю в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків.

Згідно із протоколом №16 засідання комісії з житлових питань виконавчого комітету Броварської міської ради від 29.12.2018, затвердженого рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 08.01.2019 №24, позивача взято на квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов із включенням до списку як особи з інвалідністю внаслідок війни (а.с.13).

В подальшому, згідно витягу з протоколу №02 від 22.02.2019 засідання комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Броварського міської ради, було вирішено, що рішення виконкому від 08.01.2019 № 24 в частині, що стосується взяття на квартирний облік у виконкомі міської ради ОСОБА_1 не суперечить чинному законодавству України (а.с.16).

Відповідачем не заперечується та підтверджено довідкою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Броварської міської ради від 22.03.2019, що ОСОБА_1 включений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги на житлово-комунальні послуги як «учасник бойових дій», з 06.04.2018 як особа з інвалідністю II групи внаслідок війни (а.с.18).

Таким чином, вказані обставини підтверджують одночасну наявність умов для призначення ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

Окрім того, за умовами статті 47 ЖК України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. При цьому вказана норма являє собою розрахунковий норматив забезпеченості житловою площею в громадському та державному житловому фонді на одну особу (розмір житлової площі без урахувань площі нежитлових приміщень).

Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки (стаття 48 ЖК України).

Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, мінімальний розмір житлової площі, у межах якої здійснюється надання житлових приміщень особам, що потребують покращення житлових умов, становить 7 кв.м на кожного члена родини.

Наведені обставини дають суду підстави вважати помилковими висновки відповідача про відсутність підстав для взяття позивача на квартирний облік, оскільки як на момент розгляду Комісією заяви ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення, так і на момент прийняття спірного рішення він з квартирного обліку повноважним органом не знятий. Відтак, позивач вважається особою, яка потребує поліпшення житлових умов.

Поряд з цим, затвердженим постановою КМУ від 19.10.2016 №719 Порядком встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні компенсації на придбання житла, який не підлягає подвійному трактуванню. Вказаний перелік не містить такої правової підстави для відмови, як відчуження житла протягом попереднього року.

Відтак, в оскаржуваному рішенні відповідачем не вказано жодної визначеної пунктом 15 Порядку правової підстави для відмови у призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації на придбання житла.

Виходячи з приписів вказаних норм та встановивши наявність у позивача правових підстав для отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, суд вважає, що рішення Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян Виконавчого комітету Броварської міської ради, оформлене протоколом від 22.03.2019 №3 в частині, що стосується ОСОБА_1 , прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

В силу положень частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до Рекомендацій № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень може обирати те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Водночас, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд звертає увагу на те, що рішення суб`єкта владних повноважень про відмову в призначенні грошової допомоги має містити вичерпні підстави для такого рішення, з метою гарантування права особи на оскарження такого рішення та запобігання можливим подальшим діям, направленим на позбавлення права особи на отримання грошової компенсації та неодноразовому зверненню особи до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень стосовно відмови в призначенні грошової компенсації на придбання житла досить жорстко обмежені в законодавчому порядку, оскільки такі рішення мають відповідати положенням чинного законодавства та можуть бути оскаржені у судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді були встановлені факти неправомірної відмови позивачу в призначенні грошової компенсації на придбання житла та наявність у позивача права на призначення такої грошової компенсації, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, осіб з інвалідністю та внутрішньо переміщених осіб про виплату грошової компенсації Виконавчого комітету Броварської міської ради призначити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач не довів суду, що прийняте ним оскаржуване рішення ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, осіб з інвалідністю та внутрішньо переміщених осіб про виплату грошової компенсації Виконавчого комітету Броварської міської ради, оформлене протоколом від 22.03.2019 №3 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової компенсації Виконавчого комітету Броварської міської ради призначити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено 09.08.2019.

Суддя Кушнова А.О.