Справа № 360/2493/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року справа №360/2493/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. у справі № 360/2493/19 (головуючий І інстанції Секірська А.Г., повний текст складено 12.07.2019 року в м.Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 16 травня 2019 року № Ф 862 про сплату боргу (недоїмки), якою зобов`язано ОСОБА_1 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 23 316,93 грн.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що позивач в період з 23.01.2012 по 06.06.2019 був фізичною особою - підприємцем, 03.06.2019 отримав вимогу про сплату боргу від 16.05.2019 № Ф-862 про сплату суми заборгованості з єдиного соціального внеску. Вважає таку вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у відповідності до розпорядження Кабінету міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Після отримання вимоги від 16 травня 2019 року № Ф 862, позивачем подана заява від 11.06.2019 про звільнення від сплати єдиного соціального внеску на період з 14.04.2014 до закінчення АТО, згідно діючого законодавства. Тому вважає, що підстав для сплати суми заборгованості вказаної у вимозі від 16 травня 2019 року у сумі 23 316,93 грн. відсутні (а.с. 4-6)

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасувано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Луганській області від 16 травня 2019 року № Ф-862, якою зобов`язано ОСОБА_1 сплатити заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 23 316,93 грн. (а.с. 37-40).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що сума боргу по ФОП ОСОБА_1 у розмірі 23316,93 грн. складається з сальдо у розмірі 2286,03 грн., яке станом на 31.12.2012 року було передано з Управління Пенсійного фонду у м. Сєвєродонецьк. Зазначає, що п.28 розділу І Закону України №911 виключено п.п.8 п.4 ст.11 Закону України №1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким вносились зміни до Закону України №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині доповнення розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п.9.3, який з часом вважається пунктом 9.4, яким надавались пільги з єдиного внеску на територіях населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. З метою усунення законодавчих прогалин зареєстровано проект Закону України № 6019 від 03.02.2017 щодо внесення змін до Закону № 2464-VI. Отже, недодержання в даному випадку правил законодавчої техніки при внесені змін до Закону, не може бути єдиною підставою для звільнення платників єдиного внеску від його сплати та відповідно визнання протиправними та скасування вимог контролюючого органу. Крім того, позивач звернувся до контролюючого органу з заявою про звільнення від сплати єдиного внеску тільки 11.06.2019 року, а оскаржувана вимога винесена раніше, а саме 16.05.2019 року (а.с. 47-48).

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 23.01.2012 по 06.06.2019 був зареєстрований Сєвєродонецькою міською радою у якості фізичної особи-підприємця за № 0009140, перебував на податковому обліку у державній податковій інспекції в м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (Сєвєродонецьке управління) за основним місцем, 06.06.2019 припинено державну реєстрацію підприємницької діяльності, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11.07.2019 № (а.с. 7,8, 32-33).

Позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, був зареєстрований платником єдиного внеску з 25.01.2012 по 06.06.2019 (а.с. 26-28).

Згідно з даними інтегрованої картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 30.04.2019 обліковувалась недоїмка по сплаті єдиного внеску в сумі 23 316,93 грн., яка складається з нарахованих сум єдиного внеску, за 2017 рік у загальній сумі 8448,00 грн, за І-IV квартали 2019 року у сумі 2457,18 грн за кожен квартал, а також залишок несплаченого боргу з єдиного внеску у загальній сумі 2286,03 грн (сальдо на 31.12.2012) (а.с. 21-22).

ГУ ДФС у Луганській області 16.05.2019 сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-862, в якій зазначено, що сума боргу позивача становить 23 316,93 грн, у тому числі, недоїмка - 23 316,93 грн (а.с. 12).

Вказана вимога була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1 , та отримано позивачем особисто 03.06.2019 (а.с. 25).

11.06.2019 позивач звернувся до ГУ ДФС у Луганській області із заявою, у якій просив звільнити його від сплати ЄСВ на період з 14.04.2014 року до закінчення АТО згідно діючого законодавства (а.с. 9).

25.06.2019 ГУ ДФС у Луганській області направлено на адресу позивача лист № ФОП-3624/12-32-52-06, в якому зазначено, що законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань платниками єдиного внеску, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція (а.с. 24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону № 2464-VI, Законом № 1669 та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, зокрема, частиною 8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до спірної вимоги та витягу з інтегрованої картки платника податків, позивач станом на 30.04.2019 має заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у сумі 23 316,93 грн., а саме: за 2017 рік у загальній сумі 8448,00 грн., за І-IV квартали 2019 року у сумі 2457,18 грн. за кожен квартал, а також залишок несплаченого боргу з єдиного внеску у загальній сумі 2286,03 грн.- сальдо на 31.12.2012 (а.с. 21-22).

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Статтею 1 Закону № 1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» (далі - Указ № 405) та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу № 405.

Станом на момент прийняття спірної вимоги, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, не закінчилась.

Підпунктом б пункту 8 статті 14-1 Закону № 1669 розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI було доповнено пунктом 9-3 такого змісту: «9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом №2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669 вважати пунктом 9-4.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 виключено.

Таким чином, положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а змін безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

На теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції Закону № 2464-VI пункту 9-4 розділу VIII прийнято не було.

Положення пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI на час прийняття оскаржуваної вимоги були чинні.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на прогалину в законодавстві щодо дії пункт 9-4 Закону № 2464-VI, та зареєстрований проект Закону України від 03.02.2017 року № 6019, оскільки зазначене є лише припущенням та суб`єктивним тлумаченням відповідачем норм законодавств. Крім того, реєстрація проекту закону не свідчить про його подальше прийняття, а текст такого проекту не може використовуватися як для застосування у якості норми закону, так і для трактування діючих норм, оскільки він не є нормативно-правовим актом.

Таким чином, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VI.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено місто Сєвєродонецьк Луганської області.

Також, місто Сєвєродонецьк Луганської області, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Отже, позивач зареєстрований у місті Сєвєродонецьк Луганської області, перебував на обліку у Державній податковій інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, як платник єдиного внеску, тобто, як і ОДПІ, перебуває на території, де проводилась антитерористична операція.

Аналіз вищенаведених обставин свідчить, що позивач звільняється від виконання зобов`язань платника єдиного внеску встановлених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VІ, у тому числі передбачених підпунктом 1 частини 2 цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як вбачається з матеріалів справи спірна вимога сформована щодо загальної суми боргу станом на 30.04.2019 відповідно до статті 25 Закону №2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення. Положеннями абзацу 1 частини 1 цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Приписи Законів № 1669 та № 2464-VІ не скасовують обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати внески у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, унеможливлює застосування до таких платників заходів впливу, а саме складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року справа К/9901/188/17 (812/505/17).

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до інтегрованої картки за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування у сумі 2286,03 грн. станом на 31.12.2012, тобто, до 14.04.2014 - дати початку АТО.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове скасування вимоги від 16 травня 2019 року № Ф 862 про сплату боргу (недоїмки) в частині, яка охоплює період з 14.04.2014, у якому позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску на суму 21030,90 грн.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України та у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального прав, дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в частині та прийняття нового рішення в цій частині.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. у справі № 360/2493/19 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. у справі № 360/2493/19 - скасувати в частині визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16 травня 2019 року №Ф 862 в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплатити заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2286,03 грн, яка виникла станом на 31.12.2012, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. у справі № 360/2493/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 03 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць