Справа № 404/8766/18(2-а/404/848/2018)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2019 року м. Дніпросправа № 404/8766/18(2-а/404/848/2018)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2019 в адміністративній справі №404/8766/18(2-а/404/848/2018), ухвалене суддею Мосійчук А.Г., по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції,інспектора 2 роти батальйону Управління патрульної полції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и В:

У грудні 2018 року позивач позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, інспектора 2 роти батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Олійник Віталія Миколайовича, по якому просив скасувати постанову серії ВР №288269 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; визнати дії інспектора 2 роти батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Олійник Віталія Миколайовича в частині порушення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, в частині ігнорування Конституційних прав громадянина України, протиправними; зобов`язати провести додаткові заняття із інспектором 2 роти батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Олійник Віталієм Миколайовичем, який перебуває на службі та представляє в певній мірі підрозділ в якому службу та здійснює делеговані функції виконавчої влади з питань знань Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 із подальшими змінами та Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині визначення терміну правопорушник, права надані особі правопорушника та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, підстав зупинення транспортного засобу та підстав застосування сили і спеціальних засобів; закрити праву про адміністративне правопорушення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази про скоєння позивачем правопорушення правил дорожнього руху, крім того сплив строк давності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.12.2018 року інспектором 2 роти батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Олійник Віталієм Миколайовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №288269 від 03 грудня 2018 року, в якій зазначено, що позивач 03.12.2018 року о 14 год. 28 хв. в м. Кропивницький, по вул. Преображенська, 109, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме жовтий, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП .

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 8.7.3 "е" ПДР червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №524/4247/17, провадження №К/9901/23689/18, погодився з висновком судів попередніх інстанції, що "наданий Відповідачем до суду відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом згідно статті 73 - 74 КАС України". Також зазначив, що "не заслуговують уваги доводи позивача про те, що відеозапис, здійснений на відеокамеру поліцейського, не є доказом по справі, оскільки згідно наказу МВС України № 111 27 березня 2009 року "Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС"інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР …

Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 8.7.3 ПДР, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи".

Отже, наданий до суду першої інстанції відеозапис є належним та допустимим доказом, що свідчить про порушення позивачем вимог п. 8.7.3 ПДР та спростовує доводи позивача щодо відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що строк притягнення його до адмінстративної відповідальності сплинув, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Проаналізувавши обставини справи та суть правопорушення, яке вчинив позивач, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що до розглядуваних правовідносин застосовується двомісячний строк з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, постанова від 03 грудня 2018 року серії ВР № 288269 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена у межах двомісячного строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2019 від 14.05.2019 слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2019 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 01 липня 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров