Справа № 200/3090/19
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №200/3090/19

Провадження №2а/200/417/19

21 серпня 2019 року. Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Томаш В.І. розглянувши в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мітусова Дмитра Євгеновича «про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що позивача відповідачем було притягнуто до адміністративної відповідальності, про що останнім винесено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме водій, керуючи транспортним засобом виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, чим порушив п. 11.9 ПДР України. Позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому позивач вважає винесену постанову протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін.

Від УПП в Дніпропетровській області ДПП надійшло клопотання про залучення їх третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог з боку відповідача, оскільки, має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника, клопотання про залишення позову без розгляду в частині вимог щодо визнання дій неправомірними та пояснення у справі.

Згідно ч.4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Зі змісту заяви про залучення третьою особою вбачається, що представник УПП в Дніпропетровській області ДПП обґрунтовує заяву, як залучення Управління в якості співвідповідача, а в прохальній частині зазначає про залучення третьою особою. При цьому посилається на те, що Управління має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника.

Суд враховує, що позивачем заявлено позовні вимоги до належного відповідача та позивач клопотання про заміну відповідача або про залучення іншого не заявляв, майбутнє рішення суду не впливає на обсяг прав та обов`язків Управління. Окрім цього, позивачем не пред`явлено позовних вимог до Управління, у зв`язку з чим, заяву про залучення співвідповідача належить відхилити.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого поти задоволення вимог позивча заперечує, вважає їх безпідставними та не обгрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України, ст.175 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.7 ст.47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Отже, відповідачем не виконані вимоги ст.ст.162, 175 КАС України, тому суд не може прийняти до розгляду відзив відповідача та повертає його відповідачу.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що згідно постанови серії АР №824367 заступником командира роти 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мітусовим Д.Є. було застосовано адміністративне стягнення відносно позивача у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що 14.02.2019 року в м.Дніпро на пр..Гагаріна, 8А, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «КІА», д/н НОМЕР_1 , виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, чим порушив п. 11.9 ПДР України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015року за № 1395).

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

В постанові зазначено, що позивачем порушено п.11.9 ПДР України.

Відповідно до п. 11.9 ПДР України, Забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДР України, та притягнення останнього до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач же відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ не надав суду належних і допустимих доказів (фото -, відео фіксація, показання свідків і т.д.), що позивачем було порушено відповідні вимоги ПДР України. Оскільки позивач-водій стверджує, що не порушував п. 11.9 ПДР України, а відповідачем не доведено законність зупинки позивача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 2 ст. 162 КАС України адміністративному суду надано повноваження щодо прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст. 246 КАСУ, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до заступника командира роти 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мітусова Дмитра Євгеновича «про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення»- задовольнити.

Постанову серії АР №824367 від 14.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати. Провадження по справі закрити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя

Бабушкінського районного

Суду м. Дніпропетровська В.І. Томаш