Справа № 638/7762/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 р.Справа № 638/7762/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної фіскальної служби на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Семіряд І.В., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, повний текст складено 17.04.19 року по справі № 638/7762/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці Державної фіскальної служби

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби (далі відповідач, Харківська митниця ДФС), в якому просив суд скасувати постанову №0568/80700/18 від 17.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з даною постановою він не погоджується, вважає її незаконною з підстав порушення митницею процедури розгляду справи про порушення митних правил, які полягали у розгляді справи за його відсутності а також у порушенні норм матеріального права при її винесенні.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної Фіскально служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено. Скасовано постанову №0568/80700/18 від 17.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 1813329 (один мільйон вісімсот тринадцять тисяч триста двадцять дев`ять) 45 грн, передбачене ст.485 Митного кодексу України. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України - закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального (ст.ст.4, 103, 105, 284, 292, 374, 380, 458, 459, 485 МК України, ст. 30 Податкового кодексу України) та процесуального (ст.ст. 2, 9, 44, 90, 242, 246 Кодексу адміністративного судочинства України) права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано всі обставини справи, оскільки доказами, наявними в матеріалах справи, доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил за ст.485 МК України та відповідно законність та обґрунтованість постанови Харківської митниці Державної фіскальної служби №0568/80700/18 від 17.05.2018 року.

Крім того, зазначає, що позиція суду першої інстанції про те, що позивач не є особою, відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу Toyota Land Cruiser, і тому не може бути особою, яка несе відповідальність за використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, що є порушенням митних правил за ст.485 МК України, є помилковою, оскільки диспозиція вказаної статті не визначає конкретно правопорушником лише ту особу, якій надано пільги. На підтвердження вказаної позиції посилається на висновки Верховного Суду викладені, зокрема, в постанові від 18.12.2018 по справі №295/16296/16-а.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.08.2019 позивач, представник позивача та представник відповідача підтримали свої правові позиції по справі, зокрема позивач, в тому числі як свідок, зазначив, що керував транспортним засобом виключно у присутності власника з метою надання консультацій останньому щодо ремонту транспортного засобу, в особистих цілях ним не користувався.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 24.01.2018 в.о. начальником Харківської митниці ДФС спільно з начальником Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції затверджений План спільних заходів, направлених на протидію переміщенню товарів і транспортних засобів через митний кордон України з порушенням митного законодавства України, аналізу законності ввезення, реєстрації, перебування на митній території України транспортних засобів іноземної реєстрації та забезпечення безпеки дорожнього руху на 2018 рік.

07.02.2018 до Харківської митниці ДФС надійшов лист Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 05.02.2018 № 1127/14/02-2018 щодо фактів неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом ТОYОТА, а саме, за фактами порушення правил дорожнього руху: 28.06.2017 о 16:45 год. за адресою: м. Харків, проспект Науки, буд.22; 06.01.2018 о 14:52 год. за адресою: АДРЕСА_1 Старицького АДРЕСА_2 .

За результатом перевірки інформації, викладеної у вищезазначеному листі Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, посадовою особою Харківської митниці ДФС встановлено наступне.

Згідно бази даних АСМО Інспектор транспортний засіб особистого користування ТОYОТА LAND CRUISER 120 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації Литва), VIN НОМЕР_2 ввезений на митну територію України 25.05.2017 через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення Гоптівка - Нехотєєвка митного поста Щербаківка Харківської митниці ДФС у митному режимі Тимчасове ввезення до 1 року з метою особистого користування гр. Узбекистану ОСОБА_2 , який у розумінні пп.в) п.33 ч.1 ст.4 МКУ є нерезидентом.

Проте, з інформації, викладеної у листі Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 05.02.2018 № 1127/14/02-2018, встановлено, що транспортний засіб ТОYОТА використовується ОСОБА_1 , тобто іншою особою, аніж та, яка ввезла цей транспортний засіб на митну територію України.

З метою своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин використання позивачем транспортного засобу ТОYОТА, встановлення місця знаходження на даний час вказаного транспортного засобу, надання пояснень і підтверджуючих документів, митницею направлені рекомендовані листи:

-№1446/00-5/20-70-20-04 від 19.02.2018 на адресу тимчасового перебування в Україні гр. Узбекистану ОСОБА_3 , повідомлену ним при ввезенні транспортного засобу ТОYОТА, який після двох невдалих спроб вручення повернутий до митниці у зв`язку з закінченням терміну зберігання;

-№1447/00-5/20-70-20-04 від 19.02.2018 на адресу позивача з вимогою прибути для надання пояснень 02.03.2018 до уповноваженої посадової особи митниці, який вручено уповноваженій особі ОСОБА_1 23.04.2018;

-№2287/00-5/20-70-20-04 від 19.03.2018 на адресу позивача з вимогою прибути для надання пояснень 28.03.2018 до уповноваженої посадової особи митниці, який вручено уповноваженій особі ОСОБА_1 22.03.2018.

Позивач на жоден з викликів до митниці не прибув, письмових пояснень або клопотань на адресу Харківської митниці ДФС не подав.

16.03.2018 до Харківської митниці ДФС надійшов лист ОУ Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 16.03.2018 №54/7/20-23-21-11 щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил за ст.485 МКУ у зв`язку з протиправним використанням ним для власних потреб транспортного засобу ТОYОТА.

Також, 19.03.2018 до Харківської митниці ДФС надійшов лист ОУ Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 19.03.2018 №55/7/20-23-21-11, яким для використання в роботі направлено Висновок суб`єкта оціночної діяльності Фонду державного майна України ОСОБА_4 від 16.03.2018 №003/18 щодо середньої ринкової вартості транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 120, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (далі - Висновок), згідно якого середня ринкова вартість транспортного засобу ТОYОТА дорівнює 353141, 59 грн.

Після отримання Висновку посадова особа Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС (далі - УПМП та МВ) службовою запискою від 19.03.2018 №657/20-70-20-04/20 звернулась до спеціалізованого підрозділу Харківської митниці ДФС - УАМП з приводу надання розрахунку сум митних платежів, які відповідно до законодавства підлягають сплаті при імпорті вказаного транспортного засобу ТОYОТA.

26.03.2018 посадовою особою УПМП та МВ отримано службову записку УАМП, якою надано розрахунок сум митних платежів, які відповідно до законодавства підлягають сплаті при імпорті транспортного засобу ТОYОТА, який дорівнює 604443,15 грн.

28.03.2018 уповноваженою посадовою особою Харківської митниці ДФС за відсутності ОСОБА_1 складено відносно нього протокол про порушення митних правил №0568/80700/18 за ст.485 МКУ. У відповідній графі вказаного протоколу зазначено, що розгляд справи про порушення митних правил призначений на 15:00 год. 17.05.2018.

Примірник зазначеного протоколу про порушення митних правил направлений ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням від 29.03.2018 № 2691/00-5/20-70-20-04.

05.05.2018 Харківська митниця ДФС листом №3892/00-5/20-70-20-02 від 05.05.2018 додатково повідомила позивача про необхідність прибуття до Харківської митниці ДФС 15.05.2018 для з`ясування необхідних обставин, однак на вказаний виклик ОСОБА_1 до митниці знов не прибув.

17.05.2018 за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил уповноваженою посадовою особою Харківської митниці ДФС винесена постанова у справі про порушення митних правил №0568/80700/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МКУ - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 1813329,45 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є протиправною, винесеною зокрема із порушенням приписів ст. 526 МК України.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.458 МКУ порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до диспозиції ст.485 МКУ порушенням митних правил є:

-заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості,

-та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості,

-або несплата митних платежів у строк, встановлений законом,

-або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів,

-а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до п.60 ч. 1 ст.4 МКУ транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Порядок тимчасового ввезення в Україну громадянами транспортних засобів особистого користування врегульовано Митним кодексом України, а саме статтями 103-112, 380 Кодексу, та Конвенцією про тимчасове ввезення, прийнятою 26.06.1990 у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 24.03.2004 №1661-IV Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція про тимчасове ввезення), а саме, положеннями Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення.

Згідно з ч.1 ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.105 МКУ у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, В до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Згідно з пунктом B) ст.5 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком транспортні засоби приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім`я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території.

Порядок пропуску та оподаткування товарів, які ввозяться, пересилаються громадянами на митну територію України врегульовано главою 55 МКУ.

Серед іншого, п.8 ч.10 ст.374 МКУ визначено, що транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, а також пальне, що міститься у звичайних баках таких транспортних засобів, встановлених заводом виробником, при ввезенні на митну територію України звільняються від оподаткування митними платежами.

Положеннями ч.2 ст.380 МКУ також закріплене звільнення від застосування заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу, операції з ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування

Отже, у відповідності до вищезазначених положень митного законодавства транспортний засіб ТОYОТА ввезений громадянином нерезидентом ОСОБА_2 на митну територію України зі звільненням від оподаткування митними платежами.

Згідно з ч.4 ст.380 МКУ тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Тобто, транспортний засіб ТОYОТА, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мав використовуватись на митній території України виключно гр. Узбекистану ОСОБА_2 .

Натомість, з інформації, викладеної у листі Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 05.02.2018 № 1127/14/02- 2018, встановлено, що транспортний засіб ТОYОТА використовується ОСОБА_1 , тобто іншою особою, аніж та, яка ввезла цей транспортний засіб на митну територію України.

При цьому, слід зазначити, що ст.292 МКУ визначено вичерпний перелік підстав, за яких митні платежі не сплачуються. Зокрема, митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України:

- щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано;

- при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів;

- на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Згідно з п.62 ч.1 ст.4 МКУ умовне звільнення від оподаткування митними платежами - звільнення від сплати нарахованого податкового зобов`язання у разі поміщення товарів у митні режими, що передбачають звільнення від оподаткування митними платежами за умови дотримання вимог митного режиму.

Положенням п.1 ч.1 ст.284 МКУ встановлено, що за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту, тимчасового ввезення, митного складу, вільної митної зони, безмитної торгівлі, переробки на митній території, знищення або руйнування.

Пунктом 30.1 ст.30 Податкового кодексу України встановлено, що податкова пільга це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору (п.п. г п.30.9 ст.30 Податкового кодексу України).

Як вже було зазначено, транспортний засіб ТОYОТА ввезений гр. Узбекистану ОСОБА_2 в митному режимі тимчасове ввезення строком до 1 року з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами, без застосування заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу, тобто транспортний засіб ТОYОТА є в розумінні митного законодавства товаром, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів.

З урахуванням вищевикладеного, вбачається що використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без відповідного митного оформлення при передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи, якою такий транспортний засіб ввезено, а також розукомплектування такого транспортного засобу являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідальність за використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, передбачена ст.485 МКУ.

Згідно п.2 ч.1 ст.491 МКУ підставами для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.558 МКУ органи доходів і зборів при покладенні на них завдань, взаємодіють з правоохоронними органами в порядку встановленому законодавством. При цьому частиною 3 зазначеної статті МКУ встановлено, що правоохоронні органи повідомляють органи доходів і зборів про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил за ст.485 МКУ та, відповідно, законності та обґрунтованості постанови Харківської митниці ДФС від 17.05.2018 у справі про порушення митних правил №0568/80700/18 відповідачем надано до суду наступні докази:

- витяг з бази даних Автоматизованої системи митного оформлення (АСМО) Інспектор щодо фактів перетину митного кордону України транспортний засіб TOYOTA;

- отриманий митницею 07.02.2018 лист Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 05.02.2018 №1127/41/14/02-2018 з додатками щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом TOYOTA, а саме, за фактами порушення правил дорожнього руху: 28.06.2017 о 16:45 год. за адресою: м. Харків, проспект Науки, буд.22; 06.01.2018 о 14:52 год. за адресою: АДРЕСА_1 Старицького АДРЕСА_2 .;

- отриманий митницею 16.03.2018 лист Оперативного управління Харківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ОУ Харківської ОДПІ ТУ ДФС у Харківській області) від 16.03.2018 №54/7/20-23-21-11 щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил за ст.485 МКУ у зв`язку з протиправним використанням ним для власних потреб транспортним засобом TOYOTA;

- отриманий митницею 19.03.2018 лист ОУ Харківської ОДПІ ТУ ДФС у Харківській області від 19.03.2018 №55/7/20-23-21-11, яким для використання в роботі направлено Висновок з додатками, згідно якого середня ринкова вартість транспортного засобу TOYOTA дорівнює 353141, 59 грн.;

- службова записка Управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС (далі - УАМП), якою надіслано розрахунок сум митних платежів, які відповідно до законодавства підлягають сплаті при імпорті транспортного засобу TOYOTA, який дорівнює 604443,15 грн., тощо.

Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення

для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Водночас, колегія суддів вважає, що Лист Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 05.02.2018 №1127/41/14/02-2018 з додатками щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом TOYOTA, а саме, за фактами порушення правил дорожнього руху: 28.06.2017 о 16:45 год. за адресою: м. Харків, проспект Науки, буд.22; 06.01.2018 о 14:52 год. за адресою: АДРЕСА_1 Старицького АДРЕСА_2 не є достатнім доказом для встановлення факту використання позивачем ТЗ TOYOTA LAND CRUISER н.з НОМЕР_1 (реєстрація республіка Литва) VIN НОМЕР_2 в інших цілях ніж особисті потреби ОСОБА_3 , оскільки він лише підтверджує факт знаходження позивача за кермом ТЗ TOYOTA LAND CRUISER н.з НОМЕР_1 (реєстрація республіка Литва) НОМЕР_4 , але не є достатнім для встановлення мети такого керування ТЗ.

Щодо правової оцінки як доказу звіту №003-18 оцінки автомобіля Toyota Land Cruiser 120 LT JJZ218, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначений звіт складено на підставі заяви заступника начальника ОУ Харківської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області, полковника податкової міліції А ОСОБА_5 Кобченко.

Відповідно до зазначеного звіту автомобіль Toyota Land Cruiser 120, номер LT JJZ218 - не оглядався оцінювачем.

Полковник податкової міліції ОСОБА_6 Кобченко - не є ні слідчим ні оперативним співробітником, ОУ Харківської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області - не є органом що провадить досудове чи судове слідство. Дані щодо відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 або за інших обставин що стосуються автомобілю Toyota Land Cruiser 120 номер НОМЕР_3 - відсутні.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає наступні види слідчих дій:

1) традиційні слідчі дії: огляд (стаття 237), включаючи огляд трупа (ст. 238), огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією (ст. 239); допит, у тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб, який раніше йменувався очною ставкою (статті 224-226); пред`явлення для впізнання (стаття 228-231), обшук (стаття 233-236), слідчий експеримент (стаття 240), освідування (стаття 241), отримання зразків для експертного дослідження (стаття 245), провадження експертизи (стаття 241-244);

2) негласні слідчі (розшукові) дії: аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з електронних інформаційних систем і т.д.

Негласні слідчі (розшукові) дії, як визначено в ст. 246 КПК України, - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених законом.

Система негласних слідчих (розшукових) дій складається з двох блоків.

До першого блоку належать слідчі дії, які пов`язані з втручанням у приватне спілкування:

1) аудіо-, відеоконтроль особи (ст. 260);

2) арешт, огляд та виїмка кореспонденції (ст. 261 -262);

3) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (ст. 263);

4) зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст. 264).

До другого блоку негласних (слідчих) належать інші негласні слідчі (розшукові) дії:

1) обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи (ст. 267);

2) установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу (ст. 268);

3) спостереження за особою, місцем або річчю (ст. 269);

4) аудіо-, відеоконтроль місця (ст. 270);

5) контроль за вчиненням злочину (ст. 271);

6) виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації (ст. 272);

7) негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження.

Відповідно до статті 508 Митного кодексу України визначено:

1. У справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

2. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

3. Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4-6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 19 Конституції України-правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, ані положеннями КПК, ані МК України не передбачено процедури складення листу - звернення для складання звіту про оцінку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що звіт №003-18 оцінки автомобіля Toyota Land Cruiser 120 LT JJZ218 складено не державною мовою.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч.1 ст. 15 КАС України, судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Частиною 1 ст. 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 ст. 10 Конституції України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові та ухвалі Верховного Суду від 06.07.2016 у справі №21-1092а16, від 05.12.2018 у справі №9901/944/18.

Крім того, у рішенні "Менцен проти Латвії" (заява № 71074/01) Європейський суд з прав людини зазначив: "… що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (a), (e), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

Суд також зазначає, що більшість Високих Договірних Сторін вирішили надати одній або декільком мовам статус офіційної або державної мови та закріпити їх як такі у своїх відповідних конституціях. Таким чином, Суд визнає, що державна мова для цих держав є однією з фундаментальних конституційних цінностей, подібних до території, державного устрою та національного прапору. Мова жодним чином не є абстрактним поняттям. Вона нерозривно пов`язана з тим, як її фактично використовують носії. Отже, зробивши мову своєю офіційною, держава принципово зобов`язується гарантувати своїм громадянам право використовувати цю мову як для передачі, так і для отримання інформації без перешкод не лише в особистому житті, але й у спілкуванні з органами влади. На думку Суду, насамперед, з цієї точки зору слід враховувати заходи, спрямовані на захист певної мови. Іншими словами, уявлення про державну мову - це наявність певних суб`єктивних прав для носіїв цієї мови".

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що звіт ФОЛ ОСОБА_7 В ОСОБА_8 №003-18 оцінки автомобіля LT JJZ218 є таким що складений із порушенням законодавства та є недопустимим доказом та не може бути врахованим при розгляді справи.

При цьому, посилання суду на те, що позивач не є особою, відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу ТОYОТА, і тому не може бути особою, яка несе відповідальність за використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, що є порушенням митних правил за ст.485 МКУ, є безпідставними, оскільки диспозиція вказаної статті не визначає конкретно правопорушником лише ту особу, якій пільги надано.

Натомість, виходячи з положень ст.ст.458, 459, 485 МКУ особою, яка підлягає відповідальності за ст.485 МКУ є особа, яка вчинила правопорушення - тобто використовувала товари, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже суб`єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише володілець товару (транспортного засобу), а й особа яка використовує цей товар (транспортний засіб).

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, в постанові від 18.12.2018 по справі №295/16296/16-а.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію, наявну у звіті ФОЛ Москаленко ОСОБА_9 В. №003-18 оцінки автомобіля LT JJZ218 а також у Листі Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 05.02.2018 №1127/41/14/02-2018 з додатками щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом TOYOTA.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Тобто особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи позивача та його представника щодо відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, з огляду на наступне.

З метою встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для вирішення спору по суті, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 06.06.2019 задоволено клопотання позивача про допит його як свідка.

Вказані показання свідок надав суду під присягою і був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, про що підписав відповідне попередження.

Однак, у процесі допиту свідка ОСОБА_1 , останній надав показання, що містять низку розбіжностей та суперечать один одному.

Так, на запитання суду чи знаходився позивач з ОСОБА_10 у трудових відносинах, чи оформлювали офіційно відносини з надання інформаційних послуг, свідок зазначив, що можливо і знаходився, здається колись продавав йому якісь запчастини. Повідомив, що відносини з надання інформаційних послуг офіційно не оформлювали, між ними укладено усний договір - ОСОБА_10 надає ОСОБА_1 безкоштовні послуги, позивач йому допомагає.

Водночас, матеріали справи містять договір №1 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 20.10.2016, укладений між ОСОБА_10 , як «замовником», та ОСОБА_1 , як «виконавцем», згідно якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з інформаційно-консультаційного супроводу діагностики та ремонту транспортних засобів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, передбачених цим договором.

На запитання представника відповідача чи отримував позивач повістки про виклик до Харківської митниці ДФС та чи прибував неодноразово до митниці для надання пояснень, ОСОБА_1 відповів що повісток не отримував, на них не його підпис, прибував до митниці оскільки перевіряв інформацію, з`ясовував питання.

На запитання суду про те, які саме питання з`ясовував позивач, прибуваючи неодноразово до митниці, останній відповів, що якщо б були питання він би можливо щось знайшов, але питань не було, він цікавився загалом чи нічого не відбувається, оскільки його двічі зупиняла поліція. Вказав, що він цікавиться питанням розмитнення автомобілів.

На запитання представника відповідача чи знаходився під час зупинки автомобіля ТОYОТА співробітниками патрульної поліції ОСОБА_11 в автомобілі разом з позивачем, чи ОСОБА_1 віз автомобіль замовнику авто - ОСОБА_12 , як вказано самим позивачем у позовній заяві, ОСОБА_1 відповів що ОСОБА_11 знаходився в автомобілі разом з ним. Зазначив, що вказані в позовній заяві доводи про те, що він віз автомобіль замовнику авто ОСОБА_12 помилка, а відзив на апеляційну скаргу взагалі не підписував.

На уточнююче запитання суду про те, чи підписував позивач позов останній відповів «так».

На уточнююче запитання суду про те, чи підписував позивач заяву про повторний допит свідка останній відповів «ні», але зазначив, що заява його, текст узгоджено з адвокатом.

Згодом, свідок ОСОБА_1 змінив власні показання, надавши суду пояснення, що він підписував заяву про повторний допит свідка.

Свідком також зазначено, що дізнався про матеріали Харківської митниці ДФС щодо нього після того, як дізнався що буде судовий розгляд, раніше не знав.

На уточнююче запитання суду про те, який саме судовий розгляд, свідок відповів, що не пам`ятає та змінив свою відповідь, зазначивши, що дізнався про матеріали Харківської митниці ДФС щодо нього після того, як йому стало відомо що на нього накладено штраф.

На запитання суду щодо того, скільки разів бачив ОСОБА_3 позивач, останній надав пояснення, що до суду бачив разів 10.

Водночас, рішенням суду першої інстанції з показань свідка ОСОБА_3 встановлено, що останній бачив ОСОБА_1 лише один раз.

Таким чином, оскільки вказані показання свідка ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, мають суперечності, свідок декілька разів змінював свою відповідь на одне й теж саме запитання, колегія суддів не вбачає підстав для їх врахування та не може вважати їх допустимим доказом фактів та обставин, як на доведення яких вони надані, так і для встановлення вини останнього. У зв`язку з наведеним не вбачається і підстави для повторного допиту свідка ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що митним органом не доведено правомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили правомірність їх дій та обґрунтованість висновків.

Вищевказанані обставини повинні бути встановлені митним органом під час нового розгляду справи по суті.

У зв`язку із наведеними вище обставинами справи та враховуючи норми чинного законодавства, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову митного органу №0568/80700/18 від 17.05.2018, а справу повернути на новий розгляд до Харківської митниці ДФС для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.04.2019 року по справі № 638/7762/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову Харківської митниці Державної фіскальної служби від 17.05.2018 року у справі про порушення митних правил №0568/80700/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МКУ.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 направити на новий розгляд до Харківської митниці Державної фіскальної служби.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров