Справа № 560/1580/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1580/19
РІШЕННЯ

іменем України

30 серпня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С.

за участю:секретаря судового засідання Данилюк К.Б. представника позивача - ОСОБА_1 . представника відповідача - Нагорної В.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення

Посилається на те, що відповідачем при призначенні їй пенсії за віком протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій. Зазначає, що оскільки її стаж роботи на посаді лікаря в закладах охорони здоров`я становить понад 33 роки, вона має законне право на отримання вказаної грошової допомоги.

Зважаючи на це, позивач також просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги, період роботи з 01.02.1989 року по 04.01.1993 року та з 14.01.1993 року по 01.09.2017 року на посаді лікаря-інфекціоніста Хмельницької міської інфекційної лікарні.

ХІД СПРАВИ.

24 травня 2019 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

07 червня 2019 року до суду надійшли матеріали пенсійної справи.

12 червня 2019 року надійшов відзив, у якому відповідач зазначає, що періоди роботи позивача з 01.02.1989 року по 04.01.1993 року та з 14.01.1993 року по 01.09.2017 року на посаді лікаря-інфекціоніста Хмельницької міської інфекційної лікарні не можуть бути зараховані до спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, оскільки позивач працювала на посаді лікаря-інфекціоніста за сумісництвом.

14 червня 2019 року суд відмовив у клопотанні відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою від 27 червня 2019 року суд призначив судове засідання у справі на 30.08.2019 року.

В судовому засіданні сторони підтримали свої доводи, викладені у поданих суду заявах.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 12.04.2018 року призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Загальний стаж позивача складає більше 45 років (а.с.13)

Листом №581/П-8 від 11.03.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у задоволені її заяви про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій на день призначення пенсії за віком.

Відповідач посилався на те, що до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення грошової допомоги, не можуть бути зараховані періоди роботи з 08.10.1987 р. по 30.06.1995 р. на посаді асистента кафедри педіатрії Вінницького інституту ім. М. І. Пирогова, та з 01.07.1995 р. по 30.05.2018 р. - на посаді доцента кафедри педіатрії Вінницького державного медичного університету ім. М. І. Пирогова, оскільки Переліком вони не передбачені. (а. с. 11)

У відзиві відповідач також зазначив, що до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення грошової допомоги, не можуть бути зараховані періоди роботи з 01.02.1989 року по 04.01.1993 року та з 14.01.1993 року по 01.09.2017 року на посаді лікаря-інфекціоніста Хмельницької міської інфекційної лікарні, оскільки позивач працювала на цих посадах на умовах сумісництва.

Відтак, спеціальний стаж складає лише 5 років та 1 місяць із необхідних 30 років, що є недостатнім для призначення грошової допомоги.

Позивач, не погодившись з цим, звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами та оцінюючи відмову відповідача, суд зазначає наступне.

ЗАКОНОДАВСТВО. ОЦІНКА.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років (а з 01 квітня 2018 не менше 27 років).

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

У розділі ІІ «Охорона здоров`я» у графі «найменування закладів і установ», зокрема, визначено: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно епідеміологічні заклади, діагностичні центри; у графі «найменування посад» вказано: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад). Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що Хмельницька міська інфекційна лікарня належить до лікувальних закладів, передбачених Переліком № 909, що ніким не заперечується.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі - Постанова №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 3 Постанови №637 передбачає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що відповідачем не визнається як спеціальний та такий, що надає позивачу право на означену вище допомогу, стаж роботи з 01.02.1989 року по 04.01.1993 року та з 14.01.1993 року по 01.09.2017 року на посаді лікаря-інфекціоніста Хмельницької міської інфекційної лікарні за сумісництвом, на якій вона перебувала станом на час досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України №43 від 28.06.1993 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.1993 року за №76 (надалі - Положення №43), сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Суд встановив, що під час роботи на вищезгаданій посаді ОСОБА_2 здійснювала безпосередню роботу дитячого лікаря-інфекціоніста ( лікаря-педіатра інфекційного дитячого відділення), а також перебувала у щорічних відпустках, що підтверджується довідками Хмельницької міської інфекційної лікарні (а. с. 14,39, 43-44).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 суміщала посади лікаря та науковця, що дозволяло набувати науковий та лікарський стаж (а. с. 28, 31- 33)

Крім того, ОСОБА_2 , працюючи у Хмельницькій міській інфекційній лікарні станом на день досягнення пенсійного віку, отримувала заробітну плату, з якої проводились регулярні страхові відрахування, що ніким у справі не заперечується і підтверджено відомостями про сплату страхових внесків, які містяться у пенсійній справі.

При цьому, чинне законодавство, зокрема, Закон №1058, Порядок №1191 та Перелік №909 не забороняють і не обмежують можливість зарахування до спеціального страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, стажу роботи працівника у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

Покликання на роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України з приводу питання сумісництва суд оцінює критично, оскільки воно не має обов`язкового характеру, надане більше 20 років тому, у зв`язку з чим не відображає динамічність змін законодавства та ускладнення існуючих суспільних відносин.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач, відмовивши позивачу у призначенні і виплаті допомоги, не врахував відомості про роботу позивача на посадах лікаря Хмельницької міської інфекційної лікарні, які містяться у пенсійній справі, що давало підстави для зарахування спеціального стажу для призначення допомоги.

Крім цього, судом встановлено, що рішення про відмову у призначенні допомоги у формі розпорядчого акту відповідачем не приймалось, а має форму листа - відповіді, що також не відповідає вимогам Закону.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим.

Відтак, суд вважає необхідним визнати протиправною відмову та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди її роботи на посаді лікаря-інфекціоніста Хмельницької міської інфекційної лікарні з 01.02.1989 року по 04.01.1993 року та з 14.01.1993 року по 01.09.2017 року.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, суд виходить з Рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 р., термін дискреційне повноваження означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним. Дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Оскільки суд не має підстав самостійно вирішувати питання, що належить до дискреційних повноважень державного органу, належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та прийняти рішення у формі розпорядчого акту.

Відповідно до статті 77 КАС у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності підстав для відмови у вирішенні заяви позивача, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На користь ОСОБА_2 за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід стягнути 750 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначення ОСОБА_2 грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди її роботи на посаді лікаря-інфекціоніста Хмельницької міської інфекційної лікарні з 01.02.1989 року по 04.01.1993 року та з 14.01.1993 року по 01.09.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення їй грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судовий збір в сумі 750 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 вересня 2019 року

Позивач:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.С. Козачок