Справа № 120/2331/19-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 серпня 2019 р. Справа № 120/2331/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвина Д.С.

представника позивача: Олійника А. М.

представника відповідача: Македонського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп"

до: Вінницької митниці Державної фіскальної служби

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп" з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 21.01.2019 та 22.01.2019 ТОВ "Тарімус Групп" до відділу митного оформлення №1 митного поста "Вінниця-центральний" Вінницької митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товарів подано електронні митні декларації з усіма необхідними для розмитнення документами, яким присвоєно номери UA401010/2019/003453 та UA401010/2019/003968.

Проте, митним органом на електронну адресу позивача надіслано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401010/2019/00017 від 21.01.2019 та №UA401010/2019/00020 від 22.01.2019, в яких зазначено, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. При цьому, рішення про відмову прийняте у зв`язку з наявним рішенням про коригування митної вартості товару №UA40100/2018/000075/1 від 22.11.2018

Таким чином, вважаючи прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно митного оформлення товару та застосування методу визначення митної вартості товару є незаконними, необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14.08.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні. Мотивуючи даний відзив, представник відповідача зазначає, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За МД №UA401010/2019/003453 від 21.01.2019 та МД №UA401010/2019/003968 від 22.01.2019 аналіз рівня задекларованої митної вартості товару здійснювався з врахуванням згенерованих АСУР митних процедур щодо можливого заниження митної вартості товару, "Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", затверджених Наказом ДФС від 11 вересня 2015 року № 689.

Відповідач зазначає, що під час здійснення аналізу встановлено наявність рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2018/000075/1 від 22.11.2018, винесене на партію товару, експортером в Україну якого є «ZHEJIANG YIJIA DOOR INDUSTRY CO., LTD» за тим самим контрактом від 04.12.2017 №2. Рішення про коригування митної вартості було винесено за МД №UA401010/2018/040696 від 22.11.2018.

Таким чином, за результатом опрацьованої інформації, стосовно МД №UA401010/2019/003453 від 21.01.2019 та МД №UA401010/2019/003968 від 22.01.2019 надано картку відмови в митному оформленні №UA401010/2019/00017 від 21.01.2019 та №UA401010/2019/00020 від 22.01.2019 відповідно.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

ТОВ "Тарімус Групп" 21.01.2019 з метою здійснення митного оформлення товарів в режимі ІМ 40 від компанії «ZHEJIANG YIJIA DOOR INDUSTRY CO. LTD», згідно інвойсу №U8201YDP271 від 30.11.2018 та зовнішньоекономічного договору від виробника (контракту) купівлі-продажу №2 від 04.12.2017 було подано до відділу митного оформлення Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію, якій присвоєно номер UA 401010/2019/003453.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу разом з ЕМД були надані наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 30.11.2018; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № U8201YDP271 від 30.11.2018; коносамент (Bill of lading) № HLCUNG11812AYNW0 від 06.12.2018; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 9686 від 18.01.2019; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № б/н від 28.12.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №HJ2018486 від 09.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1.1 від 12.04.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4 від 05.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 07.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № U18.01 від 04.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № U18.01.А від 04.09.2018; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2 від 04.12.2017; договір (контракт) про перевезення № 7 від 01.03.2018; інші некласифіковані документи №1 «Щодо зміни юридичної адреси» від 12.04.2018; копія митної декларації країни відправлення № 08673696 від 01.12.2018.

21.01.2019 Вінницькою митницею ДФС на електронну адресу позивача надіслано наступні повідомлення:

- у зв`язку із спрацюванням ризику АСАУР необхідне надання документів для підтвердження митної вартості товару;

- у зв`язку з необхідністю перевірки документів, що підтверджують митну вартість товару просимо надати документи відповідно до ч. 2. ст. 53 МКУ, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- у зв`язку із тим, що надані документи не містять усіх необхідних складових митної вартості, а саме відомостей щодо вартості страхування товару, якщо таке здійснювалось, необхідно надати документи відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, а саме: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), якщо такі мали місце; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Однак, всі документи відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, що підтверджують задекларовану митну вартість були надані разом з ЕМД № UA 401010/2019/003453.

21.01.2019 відповідачем на електронну адресу позивача надіслана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401010/2019/00017 від 21.01.2019. У митному оформленні (випуску) товарів відмовлено у зв`язку з тим, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Рішення про відмову прийнято відповідно до п. 5, 6 ст. 54; ст. 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, у зв`язку з наявним рішення про коригування митної вартості товару №UA401000/2018/000075/1 від 22.11.2018.

Крім того, за зовнішньоекономічним контрактом № 2 від 04.12.2017, 22.01.2019, ТОВ "Тарімус Групп" з метою здійснення митного оформлення товарів, згідно інвойсу №U8205YAP27 від 10.12.2018 було подано до Вінницької митниці ДФС іншу електронну митну декларацію, якій присвоєно номер UA 401010/2019/003968.

Разом з ЕМД були надані документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 10.12.2018; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № U8205YAP278 від 10.12.2018; коносамент (Bill of lading) № HLCUNG11812BZZU3 від 15.12.2018; автотранспортна накладна (Road consignment note) №9703 від 22.01.2019; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № Б/Н від 08.01.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №HJ2018491 від 15.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1.1 від 12.04.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4 від 05.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 07.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № U18.06 від 12.10.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № U18.06.А від 12.10.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № U18.03 від 10.10.2018; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2 від 04.12.2017; договір (контракт) про перевезення № 7 від 01.03.2018; інші некласифіковані документи №1 «Щодо зміни юридичної адреси» від 12.04.2018; копія митної декларації країни відправлення № 08676839 від 10.12.2018.

22.01.2019 відповідачем надіслана Картка відмови №UA401010/2019/00020, в якій зазначено, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Рішення про відмову прийнято відповідно до п. 5, 6 ст. 54; ст. 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, у зв`язку з наявним рішення про коригування митної вартості товару №UA401000/2018/000075/1 від 22.11.2018.

Позивач вважаючи, що митний орган мав прийняти окреме рішення про коригування митної вартості, а не посилатися на рішення про коригування митної вартості товару №UA401000/2018/000075/1 від 22.11.2018, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (далі - МК України).

За приписами частини 1 статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 МК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1-3 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 2 статті 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, якими декларант може підтвердити митну вартість товарів; водночас, застосування частини 3 статті 53 МК України (щодо витребовування митним органом додаткових документів) можливе лише за певних умов, що обумовлені цієї частиною, а саме: у разі якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; при цьому, вимога щодо надання додаткового (их) документу (ів) повинна стосуватися виключно лише того (тих) документів, відсутність якого (яких) не дає можливості пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Із досліджених судом доказів вбачається, що позивачем з метою здійснення митного оформлення товарів, згідно інвойсу №U8201YDP271 від 30.11.2018 та зовнішньоекономічного контракту №2 від 04.12.2017 разом з ЕМД №UA 401010/2019/003453 були надані такі документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 30.11.2018; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № U8201YDP271 від 30.11.2018; коносамент (Bill of lading) № HLCUNG11812AYNW0 від 06.12.2018; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 9686 від 18.01.2019; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № б/н від 28.12.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №HJ2018486 від 09.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1.1 від 12.04.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4 від 05.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 07.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №U18.01 від 04.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №U18.01.А від 04.09.2018; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2 від 04.12.2017; договір (контракт) про перевезення № 7 від 01.03.2018; інші некласифіковані документи №1 «Щодо зміни юридичної адреси» від 12.04.2018; копія митної декларації країни відправлення № 08673696 від 01.12.2018.

А згідно інвойсу №U8205YAP27 від 10.12.2018 разом з ЕМД №UA 401010/2019/003968 були надані наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 10.12.2018; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № U8205YAP278 від 10.12.2018; коносамент (Bill of lading) № HLCUNG11812BZZU3 від 15.12.2018; автотранспортна накладна (Road consignment note) №9703 від 22.01.2019; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № Б/Н від 08.01.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №HJ2018491 від 15.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1.1 від 12.04.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4 від 05.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 07.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №U18.06 від 12.10.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №U18.06.А від 12.10.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №U18.03 від 10.10.2018; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2 від 04.12.2017; договір (контракт) про перевезення № 7 від 01.03.2018; інші некласифіковані документи №1 «Щодо зміни юридичної адреси» від 12.04.2018; копія митної декларації країни відправлення № 08676839 від 10.12.2018.

Відтак, декларантом до митного оформлення на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товару був наданий вичерпний перелік належних документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, а аналіз поданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання останнім спеціальних вимог щодо документального підтвердження митної вартості товарів.

За приписами ч. 1-2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина 1 статті 55 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Зі змісту наведених положень Митного кодексу України слідує, що підстави для прийняття органом доходів і зборів рішення про відмову у митному оформленні товарів та рішення про коригування митної вартості товарів подібні, що дозволяє дійти наступного висновку: якщо в ході проведення митного контролю і митного оформлення митний орган має обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товару, що імпортується, в такому разі приймається рішення про коригування митної вартості такого товару та рішення про відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Однак, зі змісту карток відмов №UA401010/2019/00017 від 21.01.2019 та №UA401010/2019/00020 від 22.01.2019 вбачається, що у прийнятті митних декларацій відмовлено на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA40100/2018/000075/1 від 22.11.2018.

Тобто, відмовляючи у митному оформленні товарів за митними деклараціями №UA 401010/2019/003453 від 21.01.2019 та №UA 401010/2019/003968 від 22.01.2019, орган доходів і зборів керувався при цьому рішенням про коригування митної вартості товарів, що прийняте за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів під час інших поставок товарів цього ж декларанта, не приймаючи іншого рішення про коригування митної вартості товарів, що не узгоджується із приписами статей 54 та 55 МК України.

Відтак, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у неприйнятті рішення про коригування митної вартості товарів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за митними деклараціями №UA 401010/2019/003453 від 21.01.2019 та №UA 401010/2019/003968 від 22.01.2019.

Як наслідок, картки відмови у прийнятті митної декларації №UA401010/2019/00017 від 21.01.2019 та №UA401010/2019/00020 від 22.01.2019 є протиправними та підлягають скасуванню, адже відповідач під час їх формування не врахував положення статей 54 та 55 МК України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також суд враховує і положення частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно з якими суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні «Соумінен проти Фінляндії» (№37801/97, п.36, від 01.07.2003) Європейський суд з прав людини вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Вінницької митниці Державної фіскальної служби, що полягає у неприйнятті рішень про коригування митної вартості товарів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за вантажно-митними деклараціями UA401010/2019/003453 від 21.01.2019 та UA401010/2019/003968 від 22.01.2019.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401010/2019/00017 від 21.01.2019 та №UA401010/2019/00020 від 22.01.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної фіскальної служби на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп", сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 3842,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп" (21034, м. Вінниця, вул. М. Шимка, 50, )

Відповідач: Вінницька митниця Державної фіскальної служби (21034, м. Вінниця, вул. Лебединського, 7, )

Суддя Комар Павло Анатолійович