Справа № 360/3760/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 серпня 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/3760/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2019 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд зобов`язати Новопсковську районну державну адміністрацію Луганської області виправити помилку та внести відповідні відомості до державного земельного кадастру стосовно права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 22.01.2002 серії НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 , звернулась до державної нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Матері позивача на праві власності належала земельна ділянка пай № 33 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 22.01.2002 року серія НОМЕР_3 - НОМЕР_4 № НОМЕР_5 . Державним кадастровим реєстратором відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області відмовлено позивачу у реєстрації земельної ділянки, оскільки земельна ділянка за № 33, яка розташована на території Пісківської сільської ради, зареєстрована у національній кадастровій системі за кадастровим номером НОМЕР_6 за іншою людиною відповідно до державного акту ЛГ №108869 від 16.07.2007, виданого на підставі розпорядження голови Новопсковської районної державної адміністрації від 26.01.2007 № 60.

Позивач звернулась до Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області з вимогою виправити дану ситуацію, проте їй надано лише завірену копію розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.01.2007 року з доданим до даного розпорядження завіреним списком громадян - власників земельних часток (паїв), яким було помилково передано земельну ділянку № НОМЕР_1 у власність ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У відповідності до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У свою чергу, пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Тобто необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З аналізу вищенаведених норм права суд дійшов висновку, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

При цьому відповідно до частини другої статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

За змістом статті 19 Цивільного процесуального кодексу України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, розглядаються у порядку цивільного судочинства, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Отже, можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, при визначенні юрисдикційності спору суд повинен враховувати зміст (суть) спірних правовідносин. При вирішенні питання щодо компетенції суду слід врахувати критерій суб`єктного складу спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, із яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

Як вбачається з адміністративного позову, спір між сторонами виник з приводу фактичної незгоди позивача з розпорядженням голови районної державної адміністрації № 60 від 26.01.2007 про передачу в приватну власність ділянки ріллі площею 13.8300 га вартістю 45957,59 грн (в цінах на 01.07.1995) ОСОБА_3 , власнику 2-х земельних часток (паїв) Асоціації «Булавинівська», розташованих за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Пісківській сільській раді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначене розпорядження, на думку ОСОБА_1 , видано помилково, тому позивач звернулася до суду з позовними вимогами про зобов`язання Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області виправити помилку та внести відповідні відомості до державного земельного кадастру стосовно права власності на земельну ділянку № АДРЕСА_1 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 22.01.2002 серія НОМЕР_3 - НОМЕР_7 .

Разом з тим, виправлення помилки полягає саме у скасуванні розпорядження голови районної державної адміністрації № 60 від 26.01.2007 про передачу в приватну власність ділянки ріллі площею 13.8300 га вартістю 45957,59 грн (в цінах на 01.07.1995) ОСОБА_3 , яке, в свою чергу, безпосередньо стосується інтересів ОСОБА_3 , яка отримала на підставі цього розпорядження сертифікат на земельну частку (пай) ЛГ № 0025206, що підтверджується доданим до матеріалів позову доказами (додатком до розпорядження від 26.01.2007 № 60).

Тобто в межах спірних правовідносин наявний спір про право на земельну ділянку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Спори стосовно захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, мають приватно-правовий характер, а тому їх вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Також суд зазначає, що у даному спорі вже виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а саме: у ОСОБА_3 , на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 60 від 26.01.2007, виникло право власності на земельну ділянку ріллі площею 13.8300 га, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Пісківській сільській раді, що свідчить про те, що даний спір знаходиться поза межами адміністративної юрисдикції.

За таких обставин, суд вважає, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.04.2018 у справі № 439/1593/16-а (провадження №К/9901/16493/18), висновки якої, в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Оскільки позовні вимоги стосуються захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, що виникають із цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що зазначений спір носить цивільно-правовий характер (приватноправовий), ознаки публічно-правового спору відсутні, а тому даний спір не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У даному випадку той факт, що відповідачем є Новопсковська районна державна адміністрація Луганської області, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спір, який розглядається, не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи суб`єктний склад сторін, зміст заявлених позивачем вимог та предмет спору, з огляду на той факт, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

При цьому, на виконання положень частини шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз`яснює позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 170, 241, 242, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Новопсковської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу право звернутися з даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяА.Г. Секірська