Справа № 140/1548/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8031/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Бруновська Н.В.,

судді Кузьмич С.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 (головуючий суддя Ковальчук В.Д., м. Луцьк) у справі № 140/1548/19 за адміністративним позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інваліді до Приватного підприємства «Нова Аркада» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В :

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (позивач) звернулося з позовом до Приватного підприємства «Нова Аркада» (відповідач) про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені у сумі 44373,04 грн.

В обгрунтування позову посилається на наступне. Всупереч вимогам частини першої статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі Закон №875-ХІІ) відповідачем у 2018 році не забезпечено норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 1 особи. Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 43640,00 грн., яка відповідачем в добровільному порядку не була сплачена. За несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій відповідачу нарахована пеня в сумі 733,04 грн., яку позивач просить стягнути з ПП «Нова Аркада» із сумою адміністративно-господарських санкцій в примусовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 в задоволенні позову Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ПП «Нова Аркада» про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Зокрема апелянт зазначає, що до обов`язків роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування, крім створення відповідних робочих місць, відноситься також надання Державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації такого працевлаштування, а саме: подання звітності форми №3-ПН за всі місяці відповідного року. Оскільки відповідач не подав до центру зайнятості звіти за весь рік, зокрема, подано лише 29.01.2018 року та 05.09.2018 року, що слідує з відповіді Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості, відтак такі дії не свідчать про вчинення ним усіх дій, необхідних для працевлаштування осіб з інвалідністю та відповідно про наявність підстав для звільнення від відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону №875-ХІІ. Крім того, звертає увагу на те, що відповідач посаду для особи з інвалідністю до штатного розпису підприємства ввів 24.01.2018 року, а відтак датою відкриття вакансії вважається 25.01.2018 року, а тому відповідно до вимог чинного законодавства звітність форми №3-ПН підприємство зобов`язано було подати не пізніше 28.01.2018 року. Однак відповідач таку звітність подав лише 29.01.2018 року, тобто з порушенням 3-х денного строку, починаючи з дати відкриття вакансії. Таким чином вважає, що відповідач протягом 2018 року звітність форми №3-ПН до Державної служби зайнятості своєчасно та в повному обсязі не подавав, а тому відповідач не може вважатися таким, що вжив усіх заходів, необхідних для працевлаштування осіб з інвалідністю.

З урахуванням приписів ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідач виконав обов`язок по здійсненню заходів зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю, покладений на нього законодавством повною мірою. Зокрема, відповідач створив робоче місце для особи з інвалідністю, інформував центр зайнятості про наявність вакансій на підприємстві для особи з інвалідністю.

Таким чином, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії приватне підприємство, фактично, вжило усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.

Згідно поданого відповідачем 18.02.2019 звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою №10-ПІ, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу 15 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 0 осіб. При цьому, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону №875-ХІІ, повинна складати 1 особу. Фонд оплати праці штатних працівників відповідача у 2018 році становив 654,6 тис. грн., а середньорічна заробітна плата штатного працівника становила 43639 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю ВОВ Фонду соцзахисту інвалідів направив ПП Нова Аркада повідомлення від 18.03.2019 року №58/19-82, в якому вказав про обов`язок сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 43640,00 грн. до 15 квітня 2019 року та роз`яснило порядок нарахування пені за порушення термінів сплати (а.с.11). У зазначений строк відповідачем адміністративно-господарські санкції в добровільному порядку сплачені не були.

Підприємством було надано відповідь від 10.04.2019 року вих. №10, у якій зазначено про вжиття ним усіх необхідних заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, з огляду на що відхилено пропозицію щодо сплати адміністративно-господарської санкції.

У зв`язку з несплатою підприємством адміністративно-господарські санкції у встановлений термін відповідно до статті 20 Закону №875-ХІІ відповідачу нарахована пеня в сумі 733,04 грн., що підтверджується розрахунком вартості робочого місця, розміру сплати адміністративно-господарських санкцій і пені.

Відповідно до статті 19 Закону № 875-XІIдля підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 цього ж Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у частині першій статті 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону № 875-ХІІ.

Отже, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Разом з тим, законом передбачено випадки, у яких суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 Господарського кодексу України «Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин».

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною першою статті 18 Закону № 875-ХІІ передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 875-ХІІпідприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону № 875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 70 від 31 січня 2007 року інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 затверджено Форму звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Наведене свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875-ХІІ.

Однак, відповідно до наведених правових норм, на підприємство покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 31 січня 2019 року у справі № 820/2267/17.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у 2018 році не було працевлаштовано відповідно до нормативу 1 особу з інвалідністю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем створено для працевлаштування особи з інвалідністю робоче місце за посадою штукатур, що підтверджується наказами директора ПП «Нова Аркада» від 24.01.2018 року №23/в Про внесення доповнень до штатного розпису підприємства (а.с.27), від 29.12.2017 року №29/в Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати та затвердження штатного розпису на 2018 рік (а.с.28) та штатним розписом керівників, спеціалістів, робітників з 24.01.2018 року (а.с.26).

Відповідачем було подано 29 січня 2018 року ( у третій робочий день з дати відкриття вакансії) в Нововолинську міську філію Волинського обласного центру зайнятості звітність форми №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), у якій повідомлялося про наявність вакансії для працевлаштування особи з інвалідністю за посадою штукатур.

Листом від 28 травня 2019 року вих. №1144/26/04-19 Нововолинська міська філія Волинського обласного центру зайнятості повідомила відповідача про те, що протягом 2018 року на заявлену ПП «Нова Аркада» 29.01.2018 року та 05.09.2018 року посаду штукатура із зазначенням можливості працевлаштування осіб з інвалідністю, особи з числа безробітних громадян з інвалідністю не направлялись, так як не відповідають вимогам за станом здоров`я згідно програм реабілітації.

Відтак, судом встановлено, що 1 робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю залишилося вакантними у зв`язку з тим, що центром зайнятості вказані особи до відповідача не спрямовувалися та безпосередньо до роботодавця з питань працевлаштування не зверталися, тобто залишилися вакантними не з вини підприємства.

Фактів відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за 2018 рік не встановлено.

Отже, відповідач виконав вимог свій обов`язок щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених статтею 19 Закону № 875-XІI та належне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві і потребу у направленні центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що позивач безпідставно звернувся з цим позовом про стягнення з ПП «Нова Аркада» адміністративно-господарських санкцій та пені.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 у справі № 140/1548/19 за без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 04 вересня 2019 року.