Справа № 826/15992/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2019 року № 826/15992/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (далі - позивач, КП «Київавтошляхміст») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 № та від 03.10.2016 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2016 (суддя Шулежко В.П.) відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2017 №2007 адміністративна справа №826/15992/16 передана на повторний автоматичний розподіл справ між суддями та за результатом такого розподілу, 10.04.2017 передана для розгляду судді Окружного адміністративного суду міста Києва Клименчук Н.М.

Ухвалою суду від 24.05.2017 адміністративна справа прийнята до провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ «Вастон» не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на те, що валові витрати та податковий кредит сформовані на підставі відповідних первинних документів та висновки відповідача про їх завищення є безпідставними.

Представником відповідача позовні вимоги не визнано та зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства. Посилався на відсутність реального характеру взаємовідносин позивача із ТОВ «Вастон», діяльність якого була спрямована на прикриття незаконної діяльності з метою ухилення від сплати податків, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

22.06.2017 учасники справи подали заяву про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали), суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі наказу від 13.07.2016 №4286, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77 Податкового кодексу України проведено планову виїзну документальну перевірку КП «Київавтошляхміст» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016.

За результатами даної перевірки відповідачем складено акт від 15.09.2016 №387/26-15-14-02-03/03359018, згідно із висновками якого перевіркою встановлено порушення КП «Київавтошляхміст»:

- пункту 44.1 статті 44, пункту 134.1.1, пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 137.1 статті 137, абзацу 1 пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 377 308,00 грн.;

- пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 411 094,00 грн.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки, за результатом розгляду якого відповідачем висновки акта залишено без змін, а заперечення без задоволення, про що КП «Київавтошляхміст» повідомлено листом від 28.09.2016 №21270/10/15/14-02-03 (а.с. 48-60 т. І).

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.04.2016:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 457 909,00 грн., в тому числі основний платіж - 377 308,00 грн., штрафні санкції - 80 601,00 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 513 868,00 грн., в тому числі 411 094,00 грн., штрафні санкції - 102774,00 грн. (а.с. 12, 14 т. І).

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем оскаржено їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту акта перевірки 15.09.2016 №387/26-15-14-02-03/03359018 слідує, що контролюючим органом поставлено під сумнів реальність господарських відносин КП «Київавтошляхміст» із товариством з обмеженою відповідальністю «Вастон».

Матеріали справи свідчать про те, що між КП «Київавтошляхміст» (Замовник та/або Покупець) і ТОВ «Вастон» (Виконавець та/або Продавець) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №5-7 від 30.05.2014, предметом якого є постачання палива рідинного та газу, олив мастильних (бензинів моторних - поставка наливом) у травні - грудні 2014 року. Загальна вартість товару становить 2 843 250,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 473 875,00 грн. (а.с. 94-97 т. І).

Також між КП «Київавтошляхміст» (Замовник та/або Покупець) і ТОВ «Вастон» (Виконавець та/або Продавець) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №5-8 від 30.05.2014, предметом якого є постачання палива рідинного та газу, олив мастильних (бензинів моторних - поставка наливом) у травні - грудні 2014 року. Загальна вартість товару становить 308 700,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 51450,00 грн. (а.с. 99-102 т. І).

За умовами договорів розрахунки здійснюються у безготівковій формі за рахунок коштів місцевого бюджету.

Поставка товару відповідно до договору №5-7 здійснюється Продавцем на умовах DDP - на склад Покупця бензовозами. Відповідно до договору №5-8 відпуск товару здійснюється по бланкам внутрішнього обігу Продавця безпосередньо на АЗС у м. Києві.

Вказані договори були укладені за результатом проведення конкурсних торгів, переможцем яких стало ТОВ «Вастон» (а.с. 102-115 додаток №19 до справи).

На підтвердження виконання даного договору позивачем надано до матеріалів справи копії наступних первинних документів: сертифікати відповідності на пальне, паспорти на пальне, прибуткові накладні, видаткові накладні, акти використання матеріалів, добові звіти про рух паливно-мастильних матеріалів по підприємству, відомості обліку паливно-мастильних матеріалів, подорожні листи (а.с. 104-226 т. І, а.с. 73-250 т. ІІ-VІ, а.с. 1-165 т. VІІ). Крім того, позивачем надано копії карток обліку використання автомобільних шин, реєстри актів утримання каналів зв`язку, добових звітів по підприємству, подорожніх листів транспортних засобів підприємства (додатки до справи №1-18, а.с. 1- 101 додаток №19).

Позивачем також надано копії податкових накладних, складених ТОВ «Вастон» на адресу КП «Київавтошляхміст» (а.с. 167-204 т. VІІ), на підставі яких було сформовано податковий кредит у сумі 411 094,00 грн.

За результатом господарських взаємовідносин із ТОВ «Вастон» позивачем включено до валових витрат суму 2 096 159,00 грн.

Досліджуючи питання правомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту, суд враховує наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату спірних правовідносин) встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наявність у позивача належним чином формально оформлених податкових накладних не є безперечною підставою для формування податкового кредиту.

Так, відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач посилався на те, що у ТОВ «Вастон» відсутні основні засоби, недостатня кількість трудових ресурсів, контролюючим органом не встановлено ланцюг постачання товару, реалізованого позивачу, що дозволяє дійти висновку про неможливість здійснення TOB «Вастон» операцій, що задекларовані у податковій звітності, а також відсутність реального характеру господарської операції між позивачем і даним товариством, що позбавляє права КП «Київавтошляхміст» формування податкового кредиту та валових витрат по взаємовідносинам із даним товариством.

Крім того, відповідачем вказано на те, що у спірному періоді (2014-2015 роки) директором ТОВ «Вастон» була ОСОБА_1 . Відповідно до картки СФП від 14.04.2016 № 2136/8/02-28-07-04 порушено кримінальну справу №0000042 від 12.04.2016 за фактом скоєння злочину, передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України. В ході досудового розслідування встановлено, що засновник ТОВ «Вастон», яка до березня 2016 року займала посаду директора товариства, не має ніякого відношення до ведення фінансово-господарської діяльності та зареєструвала дане товариство на себе за грошову винагороду.

До матеріалів справи відповідачем надано копії протоколу допиту від 26.04.2016 ОСОБА_1 , яка повідомила, що згодилась бути директором товариства за винагороду, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, розрахункові рахунки в банківських установах не відкривала та нікого на це не уповноважувала, не мала до них доступу і не розпоряджалася грошовими коштами, які знаходились на них, статутний фонд не формувала та на посаді директора рахувалась лише формально за щомісячну винагороду (а.с. 61-65 т. ІІ).

Відповідачем вказано на те, що у ТОВ «Вастон» відсутні основні засоби, недостатня кількість трудових ресурсів, контролюючим органом не встановлено ланцюг постачання товару, реалізованого позивачу, що дозволяє дійти висновку про неможливість здійснення TOB «Вастон» операцій, що задекларовані у податковій звітності, а також відсутність реального характеру господарської операції між позивачем і даним товариством.

Позивачем в свою чергу зазначено, що господарські взаємовідносини із ТОВ «Вастон» мали реальний характер, в обґрунтування чого зазначено, що дане товариство у спірний період було основним постачальником пального та якби операції не були реальними це означало б зупинку діяльності КП «Київавтошляхміст».

Відповідачем наведені доводи позивача заперечені, та зазначено про те, що у період з червня 2014 року по січень 2015 року позивач отримував пальне від ТОВ «Карат Ойл» та ТОВ «ЮСА», за попередніми договорами поставки пального, що позивач не заперечував.

Стосовно наданих позивачем копій первинних документів щодо використання пального у власній господарській діяльності, суд зазначає, що такі матеріали не є беззаперечним доказом реальності господарських операцій із ТОВ «Вастон», оскільки з них неможливо встановити яке саме пальне було використане, отримане від вказаного товариства або інших постачальників.

Дослідивши первинні документи, копії яких надані позивачем до матеріалів справи, судом встановлено, що вони від імені ТОВ «Вастон» підписані директором ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд встановив, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2017 у справі № 760/17411/17 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 12.04.2016 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого першою статті 205 Кримінального кодексу України - закрито (а.с. 223-225 т. VІІ).

Відповідно до даної ухвали судом встановлено, що в 2012 році ОСОБА_1 здійснювала ремонтні роботи у офісному приміщені м. Києва, де познайомилась з іншою особою (далі ОСОБА 1). Дана особа у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_1 за грошову винагороду (800 грн.) передати їх частку у статутному капіталі ТОВ «Вастон». Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність підприємства пов`язану з оптовою та роздрібною торгівлею паливом, технічним обслуговуванням та ремонтом автомобілів за замовленням населення, діяльністю автомобільного вантажного транспорту, роздрібною торгівлею авто товарами, зазначену у статутних документах ТОВ «Вастон», а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих їй дій як власника вказаного підприємства, ОСОБА_1 погодилась на таку пропозицію. Крім того, ОСОБА_1 домовилась зі ОСОБОЮ 1, про те, що у подальшому ОСОБА_1 відношення до здійснення фінансово-господарської діяльності не буде мати ТОВ «Вастон» (колишня назва ТОВ «Нафто-Комерц») та буде використовуватися іншими особами.

З метою реалізації умислу на придбання суб`єкту підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності ОСОБА_1 у березні 2014 року підписала Протокол №6 Загальних зборів учасників ТОВ «Вастон» на перехід частки учасника у статутному капіталі. Достовірно усвідомлюючи, що придбання підприємства буде використовуватись для прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_1 засвідчила своїм підписом Протокол №6 Загальних зборів учасників ТОВ «Вастон» незаконно набувши статус його власника та засновника.

Придбання ОСОБА_1 частки суб`єкту підприємницької діяльності ТОВ «Вастон» надало можливість здійснювати невстановленим слідством особам, прикриваючись зовнішньо законним фактором перереєстрації ТОВ «Вастон» здійснювати та відображати в податковій звітності від імені ОСОБА_1 та подавали протягом 2014 - 2016 років до ДПІ у Солом`янському районі м. Києва податкову звітність з розшифровкою податкового кредиту в розрізі контрагентів додатку № 5 до декларації з ПДВ, де зазначали контрагентів з реквізитами: ТОВ "Ю.С.А." (код 25392923), ТОВ «Київагронафтотрейд» (код 31202724), ДП «Чайка» (код 31245250), та інші, що підтверджує факт використання ТОВ «Вастон» для прикриття їх незаконної діяльності з метою ухилення від сплати податків.

ОСОБА_1 в суді свою вину в правопорушенні, в якому її підозрюють, визнала. Судом зроблено висновок про те, що дії ОСОБА_1 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила фіктивне підприємництво, тобто придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведеною нормою встановлено межі обов`язковості вироку, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності для адміністративного суду лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Відповідно, висновок контролюючого органу про неприйнятність документів повинен ґрунтуватись з урахуванням об`єктивного та суб`єктивного критеріїв.

Так, об`єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з надання послуг, а суб`єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.

У розумінні наведених вище положень частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2017 у справі №760/17411/17, обов`язкові для врахування при вирішенні даної справи.

Суд зазначає, що встановлення обставин щодо непричетності ОСОБА_1 до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Вастон» та здійснення такої діяльності від імені товариства невстановленими особами виключає можливість бухгалтерського обліку первинних документів, складених за наслідками спірних операцій.

Крім того, відповідачем надано до матеріалів справи копію висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 08.02.2019 №2250/2251/19-32, відповідно до якого, зокрема, підписи від імені ОСОБА_1 у договорах про закупівлю товарів за державні кошти від 30.05.2014 №5-7, від 30.05.2014 №5-8 та документах тендерної пропозиції виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 234-255 т. VІІ).

Наведений висновок експерта є додатковим доказом відсутності реального характеру господарських взаємовідносин між КП «Київавтошляхміст» та ТОВ «Вастон».

Суд зазначає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарчої операції відсутнє, відповідно документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, надані позивачем первинні документи стосовно взаємовідносин із ТОВ «Вастон» суд не приймає як доказ реальності здійснення фінансово-господарської діяльності із вказаним контрагентом у зв`язку із наявністю ухвали суду, яка набрала законної сили, згідно якого ТОВ «Вастон» в період 2014-2016 використовувалось для прикриття незаконної діяльності з метою ухилення від сплати податків.

За змістом частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами реальність господарських взаємовідносин із ТОВ «Вастон», а висновки контролюючого органу про те, що такі взаємовідносини не мали реального характеру є обґрунтованими.

Наведена правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.04.2018 у справі №826/1374/16, від 28.02.2019 у справі №826/10838/15, від 11.09.2018 у справі №806/1454/15.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України є правомірними, а позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 № та від 03.10.2016 № задоволенню не підлягають.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовної заяви комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (, адреса: 01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога, 2).

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04655, м.Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Суддя Н.М. Клименчук