Справа № 500/2818/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6372/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Сеника Р.П., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року (суддя Мартиць О.І., м. Тернопіль, повний текст складено 29.05.2019),

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 26.03.1979 по 11.11.1979 та з 16.03.1981 по 04.09.1983 в пільговому обчисленні один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік 6 місяців до пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення - 02.07.2018.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року позов задоволено повністю. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.03.1979 по 11.11.1979 та з 16.03.1981 по 04.09.1983 в пільговому обчисленні один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік шість місяців згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити перерахунок її пенсії за віком з дня призначення - 02.07.2018. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704,820 грн згідно квитанції №36 від 20.12.2018.

Із таким рішенням суду не погодилося Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та оскаржило його в апеляційному порядку, просить його скасувати та прийняти нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування вимог зазначає, що оскільки позивачем не було надано доказів, що на неї поширюються пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, тому періоди роботи з 26.03.1979 по 11.11.1979 та з 16.03.1981 по 04.09.1983 обчислено в одинарному розмірі.

Позивач надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечила щодо доводів апелянта та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Представник позивача Джус ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила щодо доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії трудової книжки в період з 26.03.1979 по 04.09.1983 (записи 3-6) працювала медсестрою поліклініки в Мегіонській районній (потім міській) лікарні №2 Тюменської області, яка відноситься до місцевості, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі.

З 02.08.2007 отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 02.07.2018 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при загальному стажі роботи 38 років 04 місяці 00 днів.

Відповідач листом №415/п-11 від 05.12.2018 відмовив у зарахуванні періоду роботи з 26.03.1979 по 11.11.1979 та з 16.03.1981 по 04.09.1983 до стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі пільговому обчисленні.

При цьому, період роботи з 12.11.1979 по 15.03.1981 в інфекційному відділенні в Мегіонській районній (потім міській) лікарні №2 Тюменської області зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись із таким рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії за віком стажу роботи позивача з 26.03.1979 по 11.11.1979 та з 16.03.1981 по 04.09.1983 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, з підстав ненадання підтверджуючих довідок є протиправними.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п. 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 «Тюменская область - Ханты-Мансийский автономный округ» відноситься до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Факт роботи позивача з 26.03.1979 по 04.09.1983 на посаді медсестри поліклініки в Мегіонській районній (потім міській) лікарні №2 підтверджується записами в трудовій книжці, і за вказаний період роботи позивач отримувала відповідну заробітну плату.

Згідно довідки Мегіонської міської лікарні №1 Ханти - Мансійського автономного округу - Югра Тюменської області №117-к від 11.04.2014, (а.с. 16) №340/к від 07.08.2018 (а.с. 17) №2337 від 07.08.2018 (а.с. 18-19) про те, що ОСОБА_3 дійсно на посаді медсестри з 26.03.1979 по 04.09.1983 і за вказаний період роботи позивачу виплата заробітної плати проводилась з районним коефіцієнтом 1,5.

Крім того, у п. 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28 чітко вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 750/1717/16-а.

Таким чином, наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування вищезазначених періодів роботи до трудового стажу позивача із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

З огляду на зазначене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання неправомірною відмови відповідача в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового стажу за час роботи в районах Крайньої Півночі та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі за період з 26.03.1979 по 11.11.1979 та з 16.03.1981 по 04.09.1983 з розрахунку один рік за один рік і шість місяців, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі № 500/2818/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді Р. П. Сеник
В. Я. Качмар
Повний текст складено 30 серпня 2019 року.