Справа № 440/1487/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1487/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кривошапка Н.А.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача, ГУНП в Полтавській області - Котенко М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, Головного Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати висновок повторного службового розслідування за фактом отримання поранень працівником ГУНП в Полтавській області в зоні проведення АТО БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області від 25.04.2018 року, за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

- зобов`язати БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 14.04.2016, внаслідок якого отримані поранення капрала поліції ОСОБА_2 та при проведенні розслідування врахувати наказ № 5 від 10.01.2014 і висновки службового розслідування за фактом отримання травми ОСОБА_2 від 11.06.2014, прийняти відповідне рішення про визнання нещасним випадком, що трапився при виконанні службових обов`язків капралом поліції ОСОБА_2 , якщо він стався в період проходження служби під час відрядження до зони проведення антитерористичної операції при виконання своїх службових обов`язків по захисту громадян, держави і суспільства від терористичних загроз у районі проведення довготривалої антитерористичної операції;

- зобов`язати ГУ НП в Полтавській області подати до суду звіт про виконання судового рішення;

- стягнути з Держави України на користь позивача 150 00 грн відшкодування моральної шкоди;

- стягнути витрати на правничу допомогу на користь позивача.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2019 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області (надалі також - відповідач-1, ГУ НП в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 02.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_2 прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що в період з 02.03.2016 по 14.04.2016 перебував у службовому відрядженні у зоні проведення антитерористичної операції.

Так, 14.04.2016 за вказівкою керівництва БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області позивач та поліцейські у кількості семи осіб направилися на полігон для самопідготовки. Під час відпрацювання тактичних прийомів відбувся вибух невідомого вибухового пристрою, внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження. Позивач вважав, що нещасний випадок з ним стався під час перебування у службовому відрядженні. Вказав, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 (справа №816/2036/16), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017, визнано протиправним та скасовано акт БПСПОП "Полтава" ГУ НП в Полтавській області від 24.05.2016 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 14.04.2016 з поліцейським БПСПОП "Полтава" ГУ НП в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_2, визнано протиправним та скасовано акт БПСПОП "Полтава" ГУ НП в Полтавській області від 24.05.2016 № 18 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 14.04.2016 з поліцейським БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_2 Зобов`язано Батальйон патрульної служби особливого призначення "Полтава" Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 14.04.2016.

На думку позивача, відповідачем в порушення вимог статей 5, 21 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», пунктів 2.1, 2.2, 3.8-3.11 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» від 27.12.2002 № 1346 (надалі - Порядок) за результатами проведеного повторного службового розслідування будь-які додаткові заходи не вживались, повторний висновок розслідування не містить дати його складання, а також за результатами розслідування не складено обов`язкових актів за передбаченою Порядком формою.

Підставою даного позову є незгода позивача з висновками повторного службового розслідування за фактом отримання поранень працівником ГУ НП в Полтавській області в зоні проведення АТО БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області від 24.04.2018 року.

У зв`язку із понесенням моральних страждань, які полягали у підриві авторитету та престижу органів Національної поліції України, тривалої незаконної поведінки відповідача, порушення його прав, під час виконання обов`язків захисника Батьківщини, а також систематичними незаконними рішеннями та бездіяльністю, вказував на втрату спокою, здоров`я. Враховуючи інтенсивність та тривалість страждань, просив стягнути моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

На підставі укладеного договору про надання правої допомоги від №19/5 від 20.05.2019 та наданих суду довідки-розрахунку, квитанції просив стягнути з ГУ НП в Полтавській області 7500 грн понесених судових витрат на надання правової допомоги.

21 травня 2019 року від ГУ НП в Полтавській області надійшов відзив на позов ОСОБА_2 /а.с. 57-63/. У відзиві на позов ГУ НП в Полтавській області заперечувало проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом МВС України від 12.03.2013 №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція).

Оспорюваний висновок повторного службового розслідування від 24.04.2018 (затверджений 25.04.2018), складений відповідно до вимог вказаної вище Інструкції, містить необхідні реквізити та відомості. При проведенні службового розслідування ГУ НП в Полтавській області діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та свобод ОСОБА_2 .

Відповідач вважав що, ані висновок службового розслідування, ані окремі його положення не можуть бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві, оскільки не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди відповідач вказав на недоведення факту заподіяння такої моральної шкоди, факту протиправних дій Головного управління Національної поліції в Полтавській області, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями Головного управління Національної поліції в Полтавській області та завданою шкодою.

Докази щодо завдання моральної шкоди, викладені у позовній заяві, є безпідставними і необґрунтованими, як і розмір шкоди, яка на думку позивача підлягає відшкодуванню.

При цьому відповідач вказав, що згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Згідно з ч. 1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з абзацом другим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 3460/2011, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 5 пункту 4 цього Положення).

А тому, у разі доведенні факту спричинення моральної шкоди позивачу внаслідок діянь органу державної влади, її відшкодування повинно бути здійснене державою в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету.

Представник Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області у наданому до суду відзиві на позов /а.с. 73-76/, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав повністю, заперечував проти їх задоволення.

Вказав, що відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 14 Положення про Національну поліцію затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 №877, визначено, що Національна поліція є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Питання щодо порядку проведення розслідувань та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, врегульовано Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346.

Так як спірні правовідносини виникли між позивачем та ГУ НП в Полтавській області у зв`язку з виконанням позивачем своїх службових обов`язків, відповідно, моральна шкода, у випадку задоволення судом такої вимоги, має відшкодовуватися за рахунок Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідно підпункту 3 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Казначейство України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов`язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов`язання. Погашення таких бюджетних зобов`язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіювання моральної шкоди, а саме: розміру шкоди, причинний зв`язок цієї шкоди із неправомірними діями, розрахунок суми моральної школи.

Надані докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що позивачу завдано моральної шкоди, не зазначено, з яких саме підстав він виходить при визначенні розміру моральної шкоди у сумі 150 000 грн, такі дії ОСОБА_2 суперечать вимогам розумності та справедливості, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відзив на адміністративний позов від відповідача Батальйону патрульної поліції особливого призначення «Полтава» (є структурним підрозділом ГУ НП в Полтавській області) до суду не надходив.

29.05.2019 у зв`язку із перебуванням у відпусті представника Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області судове засідання перенесено на 19.06.2019.

19.06.2019 у зв`язку із перебуванням головуючого судді Шевякова І.С. на лікарняному судове засідання перенесено на 05.07.2019.

05.07.2019 з метою подання додаткових доказів розгляд справи відкладений на 17.07.2019.

У судовому засіданні 17.07.2019 представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача ГУ НП в Полтавській області Котенко М.М. проти задоволення позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідачів, Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, проти задоволення позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.09.2015 ОСОБА_2 є учасником бойових дій.

З матеріалів справи вбачається, що сержант поліції ОСОБА_2 проходив службу на посаді поліцейського БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 29.02.2016 № 40 о/с дск "Про відрядження працівників ГУ Національної поліції в Полтавській області для участі в проведенні антитерористичної операції та повернення з відрядження" для виконання завдань, визначених Законом України "Про боротьбу з тероризмом", та забезпечення публічної безпеки і порядку в районі проведення антитерорирстичної операції на територіях Донецької та Луганської областей, на виконання вимог службової телеграми НП України від 10.02.2016 № 1127, відряджено з 02 березня до особливого розпорядження до смт. Новоайдар та смт.Біловодськ Луганської області з табельною вогнепальною зброєю працівників БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області, зокрема ОСОБА_2

14.04.2016, перебуваючи у службовому відрядженні у зоні проведення АТО, позивач отримав тілесні ушкодження від розриву невідомого вибухового пристрою.

Даний факт сторонами не оспорювався.

Наказом командира майора поліції БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області від 16.05.2016 № 27 створено комісію для розслідування нещасного випадку, який стався 14.05.2016.

За наслідками службового розслідування за фактом отримання поранень працівником ГУНП в Полтавській області в зоні проведення АТО складено висновок службового розслідування, у якому зазначено, що тілесні ушкодження у вигляді МВТ, проникаючого осколкового рогівкового поранення лівого ока з випадінням радужної оболонки та склоподібного тіла, сліпих осколкових поранень м`яких тканин грудної клітки ліворуч, лівої нижньої кінцівки поліцейський БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області сержант поліції ОСОБА_2 відповідно до п.3.11 наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 отримав у період проходження служби і не пов"язані з виконанням службових обов`язків.

За наслідком службового розслідування нещасного випадку, 24.05.2016 складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 14.05.2016 близько 19 години 00 хвилин форми Н-5*, за висновком якого нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

24.05.2016 командиром БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області затверджено акт № 18 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ*.

Не погоджуючись із зазначеними актами, позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 по справі № 816/2036/16, залишеною без змін, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017, встановлено наступне.

Судами констатовано, що позивач, перебуваючи у службовому відрядженні, під час здійснення самопідготовки на полігоні отримав МВТ, проникаюче осколкове рогівкове поранення лівого ока з випаданням райдужної оболонки та склоподібного тіла.

У зв`язку з викладеним, суди дійшли висновку, що позивач виконував службові обов`язки, пов`язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції в зоні проведення антитерорирстичної операції.

Судами було зазначено, що ГУ НП в Полтавській області не в повній мірі з`ясовано обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд оскаржувані акти ГУ НП в Полтавській області (акт №18 від 11.08.2016 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* та акт розслідування нещасного випадку, що стався близько 19 години 00 хвилин 14.05.2016, форми Н-5*) визнав протиправними та такими, що підлягають скасуванню, зобов`язав БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 14.04.2016, внаслідок якого отримані поранення сержанта поліції ОСОБА_2

В подальшому, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №55151633 від 15.11.2017 за заявою ОСОБА_2 та на підставі виконавчого листа №816/2036/17, виданого Полтавським окружним адміністративним судом, було відкрито виконавче провадження щодо зобов`язання БПСОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, який стався 14.04.2016, внаслідок якого отримав поранення сержант поліції ОСОБА_2 .

Виконавче провадження №55151633 закінчено на підставі постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ Запорожець Т.Ю. від 21.08.2018 у зв`язку із повним виконанням вказаного вище рішення суду.

Так, на підставі наказу №27/2 від 05.04.2018 командира БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області створено комісію для повторного розслідування нещасного випадку із працівником ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку повторного службового розслідування за фактом отримання поранень працівником ГУ НП в Полтавській області в зоні АТО, який складено 24.04.2018 та затверджено командиром БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області 25.04.2019, тілесні ушкодження, отримані 14.04.2019 сержантом поліції ОСОБА_2 , сталися у період перебування у службовому відрядженні в Луганській області у смт Новоайдар у вільний від несення служби час, внаслідок власної необережності під час проведення тактичних занять без відома старшого ротації. Без складання необхідної службової документації. Відповідно поранення, отримані позивачем, не підлягають під класифікацію поранення особи, яка брала участь у боротьбі з тероризмом, відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Факт виконання наказу безпосереднього командира на проведення тактичних навчань на значній відстані від місця дислокації не має юридичного підґрунтя, оскільки останній делегований правами командира лише в межах розташування блок-посту, а всі пересування за межами блок-посту, погоджуються виключно з керівництвом ротації.

Редакцію пункту 2 резолютивної часини висновку службового розслідування ГУ НП в Полтавській області від 06.05.2016 залишено без змін, так як під час повторного службового розслідування додаткових об`єктивних обставин щодо отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не встановлено.

Не погоджуючись зі вказаним висновком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 (надалі - Порядок). Цей Порядок розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктом 2.2 Порядку, за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (пункт 2.4 Порядку).

Відповідно до пункту 3.8 Порядку, комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Згідно з пунктом 3.9 Порядку, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;

- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" від 20.03.2003 № 638-IV, Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Висновки щодо правозастосування

Матеріалами справи підтверджено, що 25.04.2018 за наслідками повторного службового розслідування нещасного випадку складено висновок повторного службового розслідування.

Незважаючи на висновки суду, викладені в постанові від 11.05.2017 у справі №816/2036/16, комісією ГУНП в Полтавській області не було надано оцінку приписам пункту 3.9, який прямо передбачає, як на підставу визнання "нещасного випадку, який трапився при виконанні службових обов`язків", ту обставину, що він трапився в період проходження служби під час проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час.

Суд зазначає, що виключний перелік службових обов`язків, які пов`язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, визначено пунктом 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007.

Так, виконанням службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є: несення постової чи патрульної служби; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів; припинення або запобігання злочинам та правопорушенням; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень і участь у їх розкритті та розшуку осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" від 20.03.2003 № 638-IV, Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

За висновком суду, викладеному у постанові від 11.05.2017 у справі №816/2036/16, яка набрала законної сили, обставини поранення ОСОБА_2 є такими, що підлягають визнанню того, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", як це передбачено пунктом 3.9 Порядку.

З огляду на преюдиційне рішення Полтавського окружного адміністративного суду, викладене у постанові від 11.05.2017 у справі №816/2036/16, що набрала законної сили, суд у даній справі констатує, що позивач виконував службові обов`язки, пов`язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції в зоні проведення антитерористичної операції.

Крім того, судом також встановлено, що наказ про створення комісії щодо повторного розслідування нещасного випадку із працівником БПСПОП "Полтава" ГУНП від 05.04.2018 №27/12 винесений відповідно до вимог п. 2.6. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2012 № 230.

Отже, повторний висновок службового розслідування складений на підставі та у порядку, передбаченому Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 №230.

Однак вказана вище Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ГУ НП в Полтавській області, призначаючи повторне розслідування нещасного випадку та здійснюючи його проведення застосувало неналежний нормативно-правовий акт, оскільки службове розслідування в даному випадку має проводиться виключно і тільки у порядку, передбаченому наказом №1346 від 27.12.2002 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України».

Тому суд констатує допущення ГУ НП в Полтавській області протиправної бездіяльності, що полягала у непроведенні належного розслідування нещасного випадку, який стався 14.04.2016 з ОСОБА_2 , згідно з чинним законодавством, та в ігноруванні висновків Полтавського окружного адміністративного суду, що викладені в постанові від 11.05.2017 у справі №816/2036/16.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що за результатами повторного службового розслідування комісією складений висновок, який підписаний членами такої комісії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , при цьому навпроти підпису голови комісії ОСОБА_8 . відображений підпис особи із прізвищем ОСОБА_9 , посада якого не вказана. Суд зазначає, що на підставі наказу №27/2 від 05.04.2018 "Про створення комісії щодо повторного розслідування нещасного випадку із працівником БПСПОП "Полтава" ГУНП цяособа не була включено до складу комісії.

Відомості про належну зміну чи вповноваження ОСОБА_9 на підпис висновку службового розслідування відповідачем суду не надані.

З огляду на те, що висновок службового розслідування є службовим документом, який підтверджує факт проведення розслідування та фіксує результати такого розслідування, його не можна вважати рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а отже, вимоги щодо його скасування не підлягають задоволенню.

В той же час, оцінивши дії ГУНП в Полтавській області щодо проведення службового розслідування нещасного випадку зі ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку про допущення вказаним відповідачем бездіяльності, що підлягає визнанню протиправною.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести розслідування нещасного випадку, який стався 14.04.2016 року з капралом поліції ОСОБА_2 - з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні та скласти акти розслідування за формою, передбаченою законодавством, визнавши даний нещасний випадок таким, що пов`язаний із виконанням службових обов`язків.

Висновки суду, які слід врахувати ГУНП в Полтавській області при проведенні повторного розслідування нещасного випадку, який стався 14.04.2016 року з капралом поліції ОСОБА_2 , полягають у тому, що нещасний випадок, який стався 14.04.2016 і внаслідок якого отримані поранення капрала поліції ОСОБА_2 - стався в період проходження служби та пов"язаний із виконанням ОСОБА_2 своїх службових обов"язків.

В той же час вимога позивача про пряме зобов`язання БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області прийняти відповідне рішення про визнання нещасним випадком, що трапився при виконанні службових обов`язків капралом поліції ОСОБА_2 , якщо він стався в період проходження служби під час відрядження до зони проведення антитерористичної операції при виконанні своїх службових обов`язків, не підлягає задоволенню з огляду на її передчасність, у зв`язку з тим, що вказане рішення може бути прийняте ГУ НП в Полтавській області у формі акту за формою Н-1* після належного проведення службового розслідування у процедурі, визначеній наказом №1346 від 27.12.2002 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України».

Надаючи оцінку вимозі позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 150 000 грн, суд виходить з наступного.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При обґрунтуванні факту спричинення та розміру моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку щодо необхідності обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачів, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що дії (бездіяльність) відповідачів призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Позивач зазначав, що внаслідок грубого та системного порушення його прав під час проведення повторного службового розслідування, він був дуже обурений, вимушений нервувати та на тривалий час втратив спокій і нормальний сон, в нього погіршився апетит, внаслідок прийняття незаконного рішення, вчинення незаконних дій та допущення протиправної бездіяльності.

Необхідно зазначити, що позивачем не надано доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною бездіяльністю (діями) відповідачів по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру саме внаслідок моральних чи фізичних страждань.

Позивачем не роз`яснено, які додаткові зусилля для організації його життя докладалися ним у зв`язку з діями (бездіяльністю) відповідача, не надано доказів на підтвердження цього. Не доведено позивачем факт його перебування у постійному стані стресу, не вказано, які нормальні життєві зв`язки ним було втрачено через дії (бездіяльність) відповідачів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачами моральної шкоди ОСОБА_2

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано до суду:

- ордер серії ПТ № 126311 на надання правової допомоги /а.с. 71/;

- договір № 19/5 про надання правової допомоги від 20 травня 2019 року, укладений між позивачем та адвокатом Литовченко С.Ю. на загальну суму 7 500 грн;

- довідка-розрахунок оплати правничої допомоги адвоката на загальну суму 7500 грн,

- квитанція № 9/14 від 20.05.2019 про оплату ОСОБА_2 на користь адвоката Литовченка С.Ю. суми правничої допомоги у розмірі 7500 грн.

Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд приходить висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 7500 грн.

Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано, а судом не встановлено.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Керуючись принципом обов`язковості судових рішень, зважаючи на неналежне виконання відповідачами рішення суду у справі № 816/2036/16; неврахування висновків, викладених у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у відповідній справі, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУНП в Полтавській області надати до суду звіт про виконання цього судового рішення у порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, слід звернути увагу, що відповідно до частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул.Пушкіна, 83 м.Полтава ), Державної казначейської служби України (вул.Бастіонна, 6 м.Київ ), Головного управління Державної казначейської служби в Полтавській області (вул.Шевченка 1 м.Полтава ) про скасування висновку, зобов"язання вчинити дії, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавської області, що виразилася у непроведенні розслідування нещасного випадку, який стався 14.04.2016 року з капралом поліції ОСОБА_2 .

Зобов"язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області провести розслідування нещасного випадку, який стався 14.04.2016 року з капралом поліції ОСОБА_2 - з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні та скласти акти розслідування за формою, передбаченою законодавством, визнавши даний нещасний випадок таким, що пов"язаний із виконанням службових обов"язків.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобов"язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області надати до суду звіт про виконання цього судового рішення у порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом місяця з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області витрати на правову допомогу у сумі 7 500,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 серпня 2019 року.

Головуючий суддя І.С. Шевяков