Справа № 160/9783/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9783/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 (головуючий суддя Єфанова О.В., повний текст рішення складено 03.06.2019)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, відповідача-2: Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенко Благовіста Володимировича, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідачів: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенко Благовіста Володимировича про визнання протиправними та скасування рішень (в позові зазначена третя особа - ОСОБА_2 ).

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 23.7 кв.м. належить на праві власності колишньому чоловіку позивачки, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.1999 року. Під час розгляду цивільної справи № 199/5679/17 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська про поділ майна подружжя 20.07.2018 ОСОБА_2 подано до суду в якості доказів декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CС1) № ДП 38 від 22.06.2018, в якій зокрема зазначено інформацію про об`єкт: "Реконструкція житлового будинку (літ. Г-2), господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 ".

Вказана декларація, на думку позивача, підлягає скасуванню, оскільки видана ОСОБА_2 на підставі поданих ним недостовірних даних та є підстави вважати об`єкт за вищевказаною адресою самочинним будівництвом, оскільки ніякої реконструкції старого будинку по АДРЕСА_1 не проводилось; вказаний старий житловий будинок існує по цей час, а новозбудований житловий будинок, загальною площею 216,8 кв.м знаходиться на території старого домоволодіння, в даний час непридатний для житла та є об`єктом незакінченого самочинного будівництва про що свідчать дані з технічного паспорту, копія якого надається до цього позову .

Крім того, ОСОБА_1 на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, звернувся до державного реєстратора Василенка Благовіста Володимировича, який зареєстрував право власності на будинок АДРЕСА_1 , прийнявши рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42151267 від 20.07.2018 року.

Таким чином, протиправність декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) №ДП 38 від 22.06.2018 прямо вказує на протиправність рішення № 42151267 від 20.07.2018 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та є підставою для його скасування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, до Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенко Благовіста Володимировича, третя особа - ОСОБА_2 про скасування реєстрації, визнання протиправними та скасування рішення.

Ухвалу суду першої інстанції обґрунтовано тим, що на розгляді в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська від 16.02.2018 року справа №199/5679/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, в якому одним із спірних об`єктів майна є будинок АДРЕСА_1 саме щодо якого ставиться питання про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та декларації про готовність до експлуатації об`єкта.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про відмову у зупинені провадження викладена позиція відповідача та його представника про те, що розгляд справи адміністративним судом не стосується предмету позову, за яким відкрито провадження в даній цивільній справі. При цьому зазначає, що питання стосовно належності справи до адміністративного судочинства вирішується судом при відкритті провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції також встановлено, що спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок проведення третьою особою будівельних робіт, які порушують, на думку Позивача, його права, а тому у позивача виникла необхідність захисту його цивільних (майнових) прав, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду та просить:

- скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, яка зареєстрована 22.06.2018 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради щодо реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 . Декларація про готовність до експлуатації об`єкта видана на ім`я ОСОБА_2 (третя особа у справі).

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенко Б.В. від 20.07.2018 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у даній справі слід закрити, оскільки спірні питання стосуються права власності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем подано позов до двох суб`єктів владних повноважень:

- відповідача-1: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради,

- відповідача-2: Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенко Благовіста Володимировича.

До кожного з вказаних відповідачів позивач поставив свої вимоги.

Так, щодо Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, відповідачем поставлено вимогу (відповідач-1):

- скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, яка зареєстрована 22.06.2018 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради щодо реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 . Декларація про готовність до експлуатації об`єкта видана на ім`я ОСОБА_2 (третя особа у справі).

При цьому, до відповідача-2: Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенко Б.В. позивачем поставлено вимогу:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Василенко Б.В. від 20.07.2018 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Проаналізувавши вимоги позовної заяви, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі, оскільки визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

На відміну від публічно-правового спору, приватноправовий характер має спір, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З цього приводу правову позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 22.08.2019 року (справа 826/27274/15).

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, в силу ч. 3 ст. 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог приватно-правового спору і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже вказана норма процесуального законодавства чітко зазначає, що похідні справи від вимог приватно-правового спору не розглядаються адміністративними судами.

Позовні вимоги позивача дійсно є похідними від приватно правового спору, а саме спору про право на житловий будинок АДРЕСА_1 , тому такий спір має розглядатися в порядку ЦПК.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що права позивача щодо об`єкту спільної сумісної власності подружжя, а саме: будинку АДРЕСА_1 порушені, оскільки у зв`язку з реєстрацією права власності на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що є предметом цього спору, умисно, штучно змінилась і оцінка вартості майна подружжя і обсяг спільної сумісної власності, що є значним для вирішення спору про його поділ та позивач має право на захист, тобто на звернення з адміністративним позовом (т. 1 , а.с.105).

Оскільки у цій справі існує невирішений спір про право між позивачем та третьою особою, то подальше оспорювання набуття особами права власності (або користування) не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, а не питання, що стосуються права власності/користування.

Оскільки у цій справі існує спір про право, то розгляд даної справи не може відбуватися за правилами адміністративного судочинства.

Цей спір вирізняється наявністю майнового інтересу позивача.

З огляду на положення частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України та пункту 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо реєстрації майна, інших реєстраційних дій можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу) якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав у зв`язку з оскарженням заінтересованою особою не самої реєстраційної дії (рішення), а підстави її проведення, як-то правочину, свідоцтва тощо.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що цей спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами законодавства України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 33, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 - залишити без задоволення..

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 22.08.2019 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно ст. ст. 328, 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 27.08.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко