Справа № 537/3059/19
Суддя: Маханьков О. В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/95/2019
Справа № 537/3059/19
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.09.2019 р. Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,
за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,
представника позивача адвоката Охмак В.ВІ..,
відповідач ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Тимошенко О.О. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду у місті Кременчуці Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до т.в.о. заступника командира роти №3 батальйону патрульної поліції у .м.Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної Габерлак Тетяни Сергіївни , третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Крюківського районного суду з позовом до відповідача т.в.о. заступника командира роти №3 батальйону патрульної поліції у .м.Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної Габерлак Тетяни Сергіївни , третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить суд постанову т.в.о.заступника командира роти №3 батальйону патрульної поліції у м.Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Габерлак Т.С. від 12.07.2019року серія ДП18 №679133 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.5 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020грн. скасувати, а провадження в справі закрити.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, прохали суд задовольнити позов, та пояснив суду що його доверителя безпідставно притягли до відповідальності, правил не порушував, дійсно не надав документів на підтвердження інвалідності, тому що дружина та дочка відлучилися від машини.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 12.07.2019 року нею ухвалено постанову серії ДП18 № 679133 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за те, що водій ОСОБА_2 цього дня, близько 14 год. 25 хв. у м. Кременчук проїзд 40 років ДАІ, 3 керуючи транспортним засобом TOYOTA LAND Cruiser, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце стоянки з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди», чим порушив п.п. 8.4. ґ розділ 33 ПДР України.
В усних поясненнях водій повідомив, що саме він здійснив зупинку на місці для водіїв з інвалідністю, позначеного дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17 в м. Кременчук проїзд 40 років ДАІ, 3,. Водію було надано час для пред`явлення документів на підтвердження пояснень про перевезення осіб з інвалідністю. Водій за наданий час підтверджуючих документів, що він є водієм, який перевозив осіб з інвалідністю не пред`явив, оскільки не мав їх при собі, повідомив: «Напишите протокол».
Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні з позовом не погодилися, вважають дії інспектора правомірними, прохали суд відмовити в задоволенні заяви.
Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис події проступку та розгляду справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом достовірно встановлено, що постановою від 12.07.2019 року тимчасово виконуючого обов`язки командира роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Габерлах Тетяною Сергіївною ухвалено постанову серії ДП18 № 679133 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за те, що водій ОСОБА_2 цього дня, близько 14 год. 25 хв. у м. Кременчук проїзд 40 років ДАІ, 3 керуючи транспортним засобом TOYOTA LAND Cruiser, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце стоянки з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди», чим порушив п.п. 8.4. ґ розділ 33 ПДР України.
Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі за допомогою службової нагрудної відеокамери, яка розміщена на одязі поліцейських зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення та спосіб постановки транспортного засобу під керуванням позивача, який записаний на dvd-диск та доданий до відзиву на адміністративний позов.
На нагрудну відеокамеру зафіксовано, що під час несення служби було виявлено транспортний засіб під керуванням позивача, який здійснив зупинку та подальшу стоянку на місці для водіїв з інвалідністю, позначеного дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17 в м. Кременчук проїзд 40 років ДАІ, 3.
В порядку ст. 279 КУпАП інспектор поліції Габерлак Т.С. повідомила водію ОСОБА_2 про порушення ним п.п. 8.4. ґ ПДР України. В усних поясненнях водій ОСОБА_2 повідомив, що саме він здійснив зупинку на місці для водіїв з інвалідністю, позначеного дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17 в м. Кременчук проїзд 40 років ДАІ, 3, (файл НОМЕР_2 час 14:29:56). Водію було надано час для пред`явлення документів на підтвердження пояснень про перевезення осіб з інвалідністю. Водій за наданий час підтверджуючих документів, що він є водієм який перевозив осіб з інвалідністю не пред`явив, оскільки не мав їх при собі, повідомив: «Напишите протокол» (файл час 14:43:33).
Постанова була складена на бланку, надрукованого типографським способом, шляхом заповнення відповідних даних відповідачем, а її копія була надана позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З відеозапису події розгляду справи про адміністративне правопорушення чітко постає, що позивач здійснив зупинку вказаного транспортного засобу, яким керував, на стоянці навпроти будинку, де знаходиться батальйон патрульної поліції в місті Кременчук, за зазначеною у постанові адресою, у місці призначеному для стоянки автомобілів під керуванням осіб з інвалідними ознаками, і, під час огляду місця події та розгляду справи, факт проступку не заперечував. При цьому, просив застосувати попередження, вказував, що порушення не є значним.
З відеозапису події розгляду справи про адміністративне правопорушення/ приблизно 40хвилин/ чітко постає, що водій ОСОБА_2 на вимогу поліцейського надати документи на підтвердження інвалідності не надав ціх документів, а лише телефонував по телефону та вимагав переслати йому копію посвідчення на його дитину, яка є інвалідом дитинства.
Суд критично відноситься до твердження водія ОСОБА_2 , шо він перевозив дитину інваліда, тому, що з наданого відеозапису чітко видно, що дана машина була виявлена біля сервісного центру МВС, в якому водій ОСОБА_2 переоформлював автомобіль на своє ім.*я. Власником транспортного засобу була ОСОБА_3 .
Твердження водія ОСОБА_2 , що він підвозив свою дружину з дитиною, яка є інвалідом, спростовується, наданим відеозаписом, поясненням товариша водія ОСОБА_2 , поясненнями самого водія ОСОБА_2 , і суд розцінює це як намагання уникнути від відповідальності.
Дана постанова була ухвалена відповідачем з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП.
Згідно ст. 19 Конституції Україниправовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 55 Конституції Українипередбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справахщодо оскарженнярішень,дій чибездіяльності субєктіввладних повноваженьадміністративні судиперевіряють,чи прийняті(вчинені)вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законамиУкраїни; 2)з використаннямповноваження зметою,з якоюце повноваженнянадано; 3)обґрунтовано,тобто зурахуванням усіхобставин,що маютьзначення дляприйняття рішення(вчиненнядії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманнямпринципу рівностіперед законом,запобігаючи всімформам дискримінації; 8)пропорційно,зокрема здотриманням необхідногобалансу міжбудь-якиминесприятливими наслідкамидля прав,свобод таінтересів особиі цілями,на досягненняяких спрямованеце рішення(дія); 9)з урахуваннямправа особина участьу процесіприйняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
У п. 1 ч. 1 ст. 19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративнихсудів поширюєтьсяна справиу публічно-правовихспорах,зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно ч. 1ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Як встановлено уп. 2.4«а» ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У звязку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.
У п. 2.1«ґ» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки» підрозділу 7 «Таблички до дорожніх знаків» ПДР, дорожній знак 7.17 є «Інваліди» та означає, що дія знака 5.38 «Місце для стоянки» поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил.
У відповідності до п. 34 ПДР України встановлена горизонтальна розмітка 1.30, яка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».
Відповідно до ДСТУ 2587:2010 спеціально виділене місце для стоянки транспортних засобів інвалідів може позначатися дорожньою розміткою 1.30.
Стоянка транспортнихзасобів,не задіянихв обслуговуванніінвалідів недозволяється.
Відповідно до п.п. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
Згідно ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чистоянка транспортнихзасобів намісцях,що позначенівідповідними дорожнімизнаками абодорожньою розміткою,на якихдозволено зупинкучи стоянкулише транспортнихзасобів,якими керуютьводії зінвалідністю абоводії,які перевозятьосіб зінвалідністю (крімвипадків вимушеноїстоянки),а таксамо створенняперешкод водіямз інвалідністюабо водіям,які перевозятьосіб зінвалідністю,у зупинцічи стоянцікерованих нимитранспортних засобів,неправомірне використанняна транспортномузасобі розпізнавальногознака «Водійз інвалідністю»- тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 5 ст. 122 КУпАП).
Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.
При цьому, у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, ухвалюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.
У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.
Адміністративними комісіями справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем проживання порушника.
Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Як роз`яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, тобто у місті Кременчук.
Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі №552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі №750/8192/16-а.
Устаттях 277,277-2,278КУпАП визначено строки розгляду справи проадміністративне правопорушення, порядок повідомлення та порядок підготовки дорозгляду такоїсправи. Зокрема у ст. 278 цього Кодексу при підготовці дорозгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно ст. 279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Поліцейський в своїй діяльності зобовязаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженоїНаказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.
Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачаєтьсяКУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
-відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
-опис обставин, установлених під час розгляду справи;
-зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
-прийняте усправі рішення.
У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
-дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
-транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;
-розмір штрафу та порядок його сплати;
-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
-відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст.251КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №536/583/17 від 14 лютого 2018 року, водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.
За приписами п. 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, колегія суддів касаційного суду прийшла до висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.
Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП із відображенням всіх необхідних відомостей, а також форми та бланку, визначених «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (Додатки 5, 12).
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Судом уважно досліджено відеозапис події проступку та розгляду справи про адміністративне правопорушення, з якого чітко постає факт вчинення позивачем проступку, дотримання відповідачем вимог КУпАП та Інструкції щодо порядку та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, відповідач не допустив порушення щодо місця та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, а також застосував стягнення в межах санкції передбаченої ч. 5 ст. 122 КУпАП і, до того ж, який є мінімальним розміром.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Аналогічні за змістом приписи містяться в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.
Відповідно до висновків Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина 2ст.77КАС Українивстановлює,що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Також, позивач скористався правом оскарження постанови у судовому порядку, а отже використав право на надання йому правової допомоги та правовий захист його законних прав та інтересів. Незазначення у постанові про технічний засіб фіксування проступку не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.
Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідкамирозгляду справиз приводурішень,дій чибездіяльності субєктіввладних повноваженьу справахпро притягненнядо адміністративноївідповідальності місцевийзагальний судяк адміністративниймає право:
1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, суд вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, а постанову відповідача необхідно залишити без змін.
Позивач звернувся до суду з даним позовом в десятиденний строк, який встановлено ст. 289 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 283, 287 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, -
Постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до т.в.о. заступника командира роти №3 батальйону патрульної поліції у .м.Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної Габерлак Тетяни Сергіївни , третя особа Департамент патрульної поліції в особі батальону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Апеляціна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області .

Суддя: Маханьков О.В.