Справа № 638/11857/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 р.Справа № 638/11857/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Рибальченко Л.М., м. Харків, повний текст складено 06.08.19 року по справі № 638/11857/19

за позовом ОСОБА_1 на постанову Департаменту територіального контролю Виконавчого комітету Харківської міської ради про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі адвоката Попович Є.М. звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова зі скаргою на постанову Департаменту територіального контролю Виконавчого комітету Харківської міської ради про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року позовну заяву повернуто на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України як таку, що підписана особою, яка не має право її підписувати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилається, зокрема на ст. 271 КУпАП , якою врегульовано порядок підтвердження повноважень захисника на участь у справах про адміністративні правопорушення. Апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта за наявними матеріалами.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, скаргу у цій справі підписано представником позивача - адвокатом Є.М.Попович.

В підтвердження повноважень вказаної особи до суду першої інстанції було подано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.07.2019 р. та копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю.

Інших документів на підтвердження повноважень представника позивача - адвоката Є.М.Попович до суду першої інстанції не надано.

Приймаючи ухвалу про повернення скарги заявнику , суд першої інстанції виходив з того , що скаргу підписано особою , яка не має права її підписувати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У ч. 4 ст. 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Отже, процесуальним законом чітко визначено, що достатнім для підтвердження повноважень адвоката є довіреність або ордер.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позовну заяву від імені позивача до суду першої інстанції подано його представником - адвокатом Є.М.Попович. без надання суду відповідної довіреності або ордеру, як таке передбачено ч. 4 ст. 59 КАС України.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неприйнятності даної позовної заяви та необхідності її повернення на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 826/7648/18, від 20.03.2019 р. у справі № 807/666/18, від 28.03.2019 р. у справі № 826/9664/17, від 25.04.2019 р. у справі № 806/1723/18.

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.05.1985 р. у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» та від 13.02.2001 р. у справі «Кромбах проти Франції», в яких ЄСПЛ наголосив, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

У рішеннях від 20.05.2010 р. по справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 р. у справі «Наталія Михайленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи апелянта про те, що в суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви через надання на підтвердження повноважень представника позивача договору про надання правової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище, зокрема у зв`язку з тим, що процесуальним законом, а саме ч. 4 ст. 59 КАС України визначено виключний перелік документів, якими підтверджуються повноваження адвоката при звернення до адміністративного суду.

Посилання апелянта на ст. 251 КУпАП, якою врегульовано порядок підтвердження повноважень захисника на участь у справах про адміністративні правопорушення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки скаргу у цій справі подано до адміністративного суду за правилами КАС України.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням вимог законодавства.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року - без змін..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року по справі № 638/11857/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош