Справа № 127/20294/19
Суддя: Ковбаса Ю. П.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/376/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області 1 батальйону, 4 роти, лейтенанта поліції Каратинського Івана Сергійовича про скасування постанови серії ЕАВ № 1351083 від 21.07.2019, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області 1 батальйону, 4 роти, лейтенанта поліції Каратинського І.С. про скасування постанови серії ЕАВ № 1351083 від 21.07.2019, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

21 липня 2019, інспектором УПП у Вінницькій області 1 батальйону, 4 роти, лейтенантом поліції Каратинським І.С., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1351083, про те, що 21.07.2019, о 17 год. 38 хв. по вул. Соборна, 89 в м. Вінниця, водій керуючи транспортним засобом марки «ФОРД», р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 33 ПДР України (порушення вимог дорожніх знаків).

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, визначеному ч. 2 ст. 268 КАС України.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Завчасно подавши до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 липня 2019 року інспектором УПП у Вінницькій області 1 батальйону, 4 роти, лейтенантом поліції Каратинським І.С., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1351083, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3.2 Рух механічних транспортних засобів заборонено

Не поширюється дія знака:

на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;

за наявності під ним таблички водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід»;

на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть,- до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Крім того, на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відеозапис з бодікамери інспектора, з якого не вбачається факту порушення п. 3.2 ПДР ОСОБА_1 .

Також, як вбачається з відеозапису з бодікамери інспектора поліції, відповідачем при розгляді справи та винесенні постанови не було ознайомлено, роз`яснено ОСОБА_1 його права визначеними ст. 268 КУпАП, також не роз`яснено позивачу час та місце розгляду справи, та хто розглядає справу, що є грубими порушеннями прав позивача.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу фактично визнав свою вину у скоєному правопорушенні не може слугувати належним доказом вини, оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідачем грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, з дослідженого відеозапису судом встановлено, що відповідач не попереджав позивача ОСОБА_1 про те, що ним здійснюється відеозапис з бодікамери, чим також грубо порушено права позивача та вимоги ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію».

Відповідачем не надано належних, допустимих доказів в підтвердження порушення позивачем п. 3.2 Правил дорожнього руху України. З цих підстав суд приходить до висновку, що відсутні об`єктивні докази підтверджуючи заперечення відповідача.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом також встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення, не враховано пояснень позивача, яка свою вину не визнала, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими, не було залучено відповідачем свідків, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1351083 від 21.07.2019, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя