Справа № 140/484/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року№ 857/6175/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі №140/484/19 (суддя Андрусенко О.О., м.Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовами до Головного управління ДФС у Волинській області (далі Головне управління) в якому просила: визнати дії відповідача щодо ненадання висновку про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік органу, що здійснює казначейське обслуговування протиправними; зобов`язати Головне управління надати висновок про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік органу, що здійснює казначейське обслуговування.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилається на окремі обставини справи та вказує, що чинним законодавством України встановлені терміни, протягом яких позивач мала право на повернення помилково сплачених коштів, а саме 1095 днів від дня виникнення такої суми (тобто до 12.09.2018). Враховуючи факт спливу 1095 днів, що настають за днем здійснення переплати, правові підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання повернути помилково/надмірно сплачені кошти у розмірі 25000 грн відсутні. При цьому, зазначає, що помилково сплачені позивачем кошти можуть бути зараховані лише в погашення майбутніх звітних періодів.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належно повідомлених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції вказав на безпідставність тверджень відповідача щодо пропуску позивачем строку давності, визначеного пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України (далі ПК), оскільки, під час судового розгляду встановлено, що, грошове зобов`язання по сплаті транспортного податку у розмірі 25000 грн нараховане протиправно, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №803/447/18, яке набрало законної сили 02.08.2018 (далі Рішення суду). Тобто дана сума могла набути статусу переплати лише після скасування податкового повідомлення-рішення, а тому позивач не пропустила граничного строку звернення із заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.06.2015 Головним управлінням сформовано податкове повідомлення-рішення форми №12640-17 (далі ППР), яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000 грн (а.с.9).

Сума грошового зобов`язання у розмірі 25000 грн, визначена у вказаному вище ППР, сплачена позивачем у повному обсязі 12.09.2015.

Дане ППР було оскаржено до суду та Рішенням суду визнано протиправним та скасовано. Вказане Рішення суду набрало законної сили 02.08.2018 (а.с.10-13).

03.12.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань (а.с.14).

Не отримавши відповіді на дану заяву, представник позивача 04.02.2019 звернувся до Головного управління з адвокатським запитом, в якому просив у найкоротший термін розглянути подану ОСОБА_1 заяву та дати відповідь в межах компетенції контролюючого органу (а.с.15).

У відповідь на вказану заяву Головне управління листом від 08.02.2019 повідомило заявника, що відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилкового та/або надміру сплаченої суми. Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 подана 03.12.2018, що суперечить вимогам пункту 43.3 статті 43 ПК, помилково сплачені кошти 03.08.2015 в сумі 25000 грн можуть бути зараховані лише в погашення майбутніх звітних періодів (а.с.16-17).

Не погоджуючись із вказаною позицією відповідача позивач звернулась до суду із цим позовом.

Підпунктом 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначає стаття 43 ПК.

Пунктом 43.1 статті 43 ПК визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків(пункт 43.2 статті 43 ПК).

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3 статі 43 ПК).

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункт 43.4 статті 43 ПК).

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (пункт 43.5 статті 43 ПК).

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6 статті 43 ПК).

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 ПК заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, за загальним правилом, передплата грошового зобов`язання виникає з моменту фактичної сплати суми коштів до відповідного бюджету.

Слід звернути увагу, що вищевказана норма ПК регулює строки давності у двох випадках - подання платником податку заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або заяви про їх відшкодування у випадках, передбачених ПК. При цьому в останньому випадку строк 1095 днів починає обліковуватися від дня, наступного за днем отримання права на таке відшкодування.

Отже, платник податків має право на повернення надміру сплачених грошових коштів у випадку подання ним заяви про таке повернення з урахуванням дотримання строків давності, встановлених пункту 102.5 статті 102 ПК, які слід відраховувати з моменту фактичної сплати платником податків суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань.

Водночас, як зазначалося вище, згідно пункту 43.3 ст.43 ПК платник податків може подати заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, крім визначеного випадку, протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми.

З нормами статті 43 ПК узгоджуються положення «Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок).

Даний Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, з метою належного виконання положень статей 43, 102 ПК, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Так, зокрема відповідно до пункту 3 Порядку у разі наявності у платника податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев`ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Таким чином, обов`язковими умовами для повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми, але за умови наявності надміру сплачених грошових зобов`язань та відсутності податкового боргу. Наявність вказаних обставин, зобов`язує контролюючий орган вжити заходи до прийняття рішення про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів.

Як вбачається з інтегрованої картки платника податку по платежу транспортний податок за позивачем рахується переплата у розмірі 25000 грн (а.с.35).

Із наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань видно, що така одержана Головним управлінням 03.12.2018. У ній зазначено напрям перерахування коштів: поточний рахунок платника податків в установі банку; причина повернення коштів; підтвердження відповідача від 10.01.2018 №83/10/03-20-13-03 про сплату позивачем 25000 грн за ППР, Рішення суду (вказані документи додані до заяви).

З приводу згадуваної заяви Головне управління у листі від 08.02.2019 визнає наявність у позивача переплати в сумі 25000 грн, однак зазначає про пропущення позивачем строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК та вказує, що помилково сплачені позивачем 03.08.2015 кошти можуть бути зараховані в погашення майбутніх періодів.

Проте, посилання відповідача на пропуск позивачем 1095-денного строку з дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки в даному випадку сплачені ОСОБА_1 до бюджету кошти набули ознак надміру сплачених лише після набрання законної сили Рішенням суду, тобто з 02.08.2018, і саме з цієї дати у позивача виникло право на подання заяви про повернення надміру сплачених коштів.

Як уже згадувалось, до відповідача із відповідною заявою ОСОБА_1 звернулася 03.12.2018, тобто із дотриманням 1095 денного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність задоволення позову.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 29 серпня 2019 року.