Справа № 640/9229/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2019 року № 640/9229/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Літораль» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Літораль» (далі - ТОВ «Літораль», позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2019 року про донарахування штрафу в сумі 64 583,05 грн. від 20.05.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та незаконним, у зв`язку з тим, що позивачем не допускалися порушення законодавства зі сплати податку за землю.

Позивач посилається на те, що факт відсутності порушень в термінах сплати єдиного податку підтверджується копіями платіжних доручень разом із податковою декларацією зі сплати орендної плати за землю.

Крім того, ТОВ «Літораль» стверджує, що ним не прострочено платежі та виконано усі зобов`язання зі сплати орендної плати відповідно до чинного законодавства за вказаний період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх заперечення.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого ГУ ДФС у м. Києві вважає оскаржуване повідомлення-рішення правомірним, оскільки камеральною перевіркою встановлено, що ТОВ «Літораль» несвоєчасно сплатило самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб чим порушило вимоги п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності ТОВ «Літораль» (), за результатами якої складено акт від 02.05.2019 №4699/26-15-12-12-12.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Літораль» () вимог п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати податкових зобов`язань по орендній платі з юридичних осіб.

На підставі висновків акта перевірки 20.05.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення:

- № форми «Ш», яким ТОВ «Літораль» зобов`язано сплатити штраф 10% у сумі 64 583,05 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за затримку платежу на 18 календарних днів за період з 31.07.2018 по 17.08.2018.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктами 14.1.175 і 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України встановлено, що податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 1, пункту 2 статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, а плата за землю справляється відповідно до закону.

Також згідно статтею 269, 270, 271 Податкового кодексу України встановлено, що платниками земельного податку є власник землі, земельних часток (паїв) і землекористувачі, об`єктом оподаткування земельним податком є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України визначено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу).

Відповідно до вимог підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 31.3 статті 31 Податкового кодексу України строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо орендної плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідач в акті перевірки зазначив про порушення позивачем норм пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України. З розрахунку штрафних санкцій даного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що відповідачем розрахована штрафна санкція у розмірі 10% на суму 64 583,05 грн за затримку платежу на 18 календарних днів, з 31.07.2018 по 17.08.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем згідно платіжного доручення №490 від 30.07.2018 сплачено орендну плату за землю за червень 2018 року у розмірі 645 830,52 грн. та згідно платіжного доручення №510 від 29.08.2018 сплачено орендну плату за землю за липень 2018 року у розмірі 645 830,00 грн.

Проте, сплату орендної плати за землю згідно платіжного доручення №490 від 30.07.2018 відповідачем враховано не було.

Разом з тим, дослідивши наявні матеріали справи, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Частиною п`ятою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави суду зробити висновок, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Тобто, будь-який податок чи збір, що надійшов до бюджету, відображається на відповідному балансовому рахунку і враховується (обліковується) на єдиному казначейському рахунку, незалежно від того, на який аналітичний рахунок він поступив.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджене наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122 (далі - Положення №122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Таким чином, зі змісту положень Положення №122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), єдиних внесків, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Як підтверджується матеріалами справи, 30.07.2018, у строк встановлений пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, позивачем подано до АТ «Укрсиббанк» платіжне доручення №490 про перерахування коштів за сплати орендної плати за землю з юридичних осіб за червень 2018 року на суму 645830,52 грн. Отримувачем коштів за даним платіжним дорученням визначено УК у Святошинському районі м. Києва, код 37962074, банк отримувача: Казначейство України, код банку: 899998, р/р НОМЕР_1.

Вказаний платіжний документ позивача був прийнятий банком 30.07.2018 до виконання та платіж проведено в той же день, що підтверджується відмітками банку на такому платіжному дорученні.

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся із заявою до контролюючого органу від 01.08.2018 вих.№01/08/2018, у якому позивач повідомив про те, що ТОВ «Літораль» 30.07.2018 помилково сплатило кошти у розмірі 645830,52 грн. згідно платіжного доручення №490 на рахунок № НОМЕР_1 та просив зарахувати вказані кошти на вірний рахунок № 6009 .

Тобто, позивачем вжито належних заходів щодо здійснення добровільного виконання обов`язку щодо сплати орендної плати за землю з юридичних осіб за червень 2018 року.

При цьому, суд зазначає, що допущена підприємством помилка не свідчить про несплату необхідної суми орендної плати у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому.

До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

Таким чином, факт перерахування позивачем у липні 2018 року на казначейський рахунок грошових коштів по сплаті орендної плати за землю з юридичних осіб за червень 2018 року свідчить про виконання ним обов`язку зі сплати такого податку та не може бути підставою для застосування штрафних санкцій.

Вказана правова позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 760/6097/16-а (2а/760/590/16).

При цьому, відповідачем жодним чином не спростовано зазначені обставини позивачем та не надано жодних доказів щодо несплати чи несвоєчасної сплати платником зазначеного податку.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку обов`язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені відповідач не виконав.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовував позовні вимоги.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, 241-246, 257-263, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Літораль» (03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 28-Б, 0) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2019 року про донарахування штрафу в сумі 64 583,05 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Літораль» (03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 28-Б, 0) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко