Справа № 1.380.2019.002271
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002271
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Козак О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кухар Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, вул.Стрийська, 35, м.Львів, ) (далі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.04.2019, яке прийняте на підставі акту перевірки від 15.03.2019 №428/50.13-10/;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.04.2019, яке прийняте на підставі акту перевірки від 15.03.2019 №428/50.13-10/.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що акт №428/50.13-10/ від 15.03.2019 ГУ ДФС у Львівській області «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017», яким встановлено порушення та донараховано ОСОБА_1 податок на дохід фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 101375,10 грн. та військовий збір за 2017 рік на загальну суму 8447,93 грн., є протиправним. Позивач вважає, що при перевірці безпідставно використано лист ПАТ «УКРСИББАНК» від 15.06.2017 №24-2-03-04/116 щодо анулювання (прощення) боргу за кредитним договором ОСОБА_1 у зв`язку з чим йому нараховано дохід у вигляді «анулювання» (прощення) заборгованості на загальну суму 563194,99 грн. Проте, позивач наголошує, що фактично не отримував жодного блага (прибутку), сума сплачених ним зобов`язань перед банком в перерахунку в гривню, значно перевищує суму отриманого ним кредиту. Окрім цього, позивач вважає, що банком при наданні податкових розрахунків до фіскальної служби не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а тому такі розрахунки не зумовлюють виникнення обов`язку в позивача щодо сплати податків та зборів. З огляду на вказане, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 13.05.2019 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 23.05.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що ГУ ДФС у Львівській області з 05.03.2019 по 12.03.2019 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Ілова І.І . з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 до 31.12.2017. За результатами перевірки складено акт №428/50.13-10/ від 15.03.2019. Вказаною перевіркою встановлено, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 не сплатив податок на доходи фізичних осіб у вигляді прощеного (анульованого) боргу в сумі 101375,10 грн., чим порушив вимоги абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями та пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.20147 №71-VIII, в результаті чого позивачу донараховано військовий збір за 2017 рік на загальну суму 8447,93 грн. На підставі акту перевірки від 15.03.2019 №428/50.13-10/ відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 19.04.2019 та № від 19.04.2019.

Відповідач звертає увагу на те, що положення п.8 пр.1 ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України застосовуються лише в тому випадку, коли заборгованість перед банком за валютним кредитом переведено в національну валюту України і відбувається прощення (списання) банком саме курсової різниці, що утворилась в результаті девальвації гривні. Відповідач вважає, що поданими позивачем доказами не доведено обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Ухвалою від 20.06.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

19.07.2007 між позивачем та АТ «УкрСиббанк» укладено Кредитний договір №0, на підставі якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 55 500,00 дол. США терміном на 10 років.

Листом №24-2-03-04/116 від 15.06.2017 ПАТ «УкрСиббанк» повідомило позивача про прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 19.07.2007, а саме: основного боргу (кредиту) в сумі 21648,88 доларів США, що станом на 15.06.2017 по курсу НБУ складає 563194,99 грн. та процентів в сумі 517,68 доларів США, що складає 13467,43 грн. по курсу НБУ станом на 15.06.2017.

Вказаним листом банк повідомив позивача, що відповідно до пп. «д» 164,2,17 п.162,2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, і позивачу необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу, відобразити його в річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Позивачем подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, в якій сума анульованої заборгованості не відображена в розділі «доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу».

Листом № 14-2-02/39098 від 25.09.2018 ПАТ «УкрСиббанк» повідомлено ГУ ДФС у Львівській області, що сума анульованого позивачу боргу (кредиту) включена банком до податкового розрахунку за формою 1 ДФ в другому кварталі 2017 року.

На підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями та наказу ГУ ДФС у Львівській області від 19.02.2019 «Про проведення документальної позапланової перевірки», старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Галицького управління ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 . проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт №428/50.13-10/ від 15.03.2019.

Перевіркою встановлено порушення:

- абз «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в загальній сумі 101375,10 грн.;

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.20147 №71-VIII в результаті чого донараховано військового збору за 2017 рік на загальну суму 8447,93 грн.

05.04.2019 ОСОБА_1 подано заперечення на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 15.03.2019 №428/50.13-10/.

14.04.2019 ГУ ДФС у Львівській області повідомило позивача про те, що за результатами розгляду заперечення комісією 16.04.2019 прийнято рішення про правомірність висновків акта.

На підставі висновків вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення № від 19.04.2019 та № від 19.04.2019.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підп.163.1.1 та 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підп.14.1.47 п.14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом укладення із кредитором відповідного договору, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 826/16188/16.

Як встановлено судом, ПАТ «УкрСиббанк» 15.06.2017 повідомив позивача про анулювання кредитної заборгованості за Кредитним договором №00 від 19.07.2007, а саме: суми основного боргу (кредиту) 21648,88 доларів США, що складає 563194,99 грн. по курсу НБУ станом на 15.06.2017 та суми процентів 517,68 доларів США, що складає 13467,43 грн. по курсу НБУ станом на 15.06.2017. Анульована сума заборгованості відображена банком, як податковим агентом, в податковому розрахунку за формою 1ДФ за 2017 рік.

Окрім цього, позивача повідомлено про те, що анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є його доходом, отриманим як додаткове благо і ОСОБА_1 необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Вказана обставина не заперечується позивачем, копію листа-повідомлення долучено до позовної заяви.

Таким чином, суд вважає, що кредитором дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

За встановлених у даній справі обставин анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту), суд приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2017 рік.

Щодо тверджень позивача про те, що банком при наданні податкових розрахунків до фіскальної служби, не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а тому подання такого розрахунку не може впливати на податкові обов`язки позивача, суд зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Таким чином, з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом вказаних положень у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що банком при наданні податкових розрахунків до фіскальної служби, не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а тому не може впливати на податкові обов`язки позивача, оскільки у даних правовідносинах не було зміни валюти зобов`язання за Кредитним договором №00 від 19.07.2007 з іноземної валюти у гривню, що є необхідною умовою застосування згаданої норми.

Оскільки, позивачем отримано кредит за вказаним кредитним договором №00 від 19.07.2007 в іноземній валюті, борг позивача за вказаним договором кредитором також прощено в іноземній валюті.

Таким чином позивачем не подано суду жодних доказів, які б підтверджували, що зміна валюти зобов`язання за кредитним договором №00 від 19.07.2007 мала місце, відтак відсутні підстави для застосування до даних правовідносин положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі №809/1343/17 від 07.06.2018 та у справі №804/4182/17 від 20.06.2018.

Що сплати військового збору, суд зазначає наступне.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Отже, законодавством, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на дату прощення позивачу основної заборгованості по кредиту, анульовану суму боргу (кредиту) віднесено до доходу фізичної особи, який підлягає оподаткуванню, якщо така сума перевищує 50% мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня звітного року. Тобто, регламентовано критерій для визначення вказаного доходу як оподатковуваного, який слід розуміти так, що в разі перевищення суми прощеного боргу 50% мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня звітного року, вона підлягає оподаткуванню у повному обсязі, а в разі недосягнення вказаної межі - не оподатковується взагалі.

Таким чином, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

За результатами перевірки встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 за 2017 рік отримав дохід від ПАТ «Укрсиббанк» у вигляді прощеного (анульованого) боргу (тіла кредиту) на суму заборгованості кредиту 563194,99 грн., в результаті чого занизив за 2017 рік військовий збір на суму 8447,93 грн. (563194,99 грн.*1,5% = 8447,93 грн.)

Таким чином, позивачем порушено п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України від 02.12.2010 №2755-VI, тобто підлягає донарахуванню військовий збір у розмірі 8447,93 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було виконано покладений на нього податковий обов`язок, а саме не задекларовано та не сплачено ані ПДФО з отриманої суми доходу, ані військовий збір, що є правовою підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді накладення штрафних (фінансових) санкцій за п. 123.1 ст. 123 ПК України та нарахування податковим органом належної до сплати суми податку та військового збору, що в даному випадку відповідає оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та доданим до них розрахункам.

Таким чином, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, суд приходить до висновку щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що приймаючи податкові повідомлення-рішення № від 19.04.2019 та № від 19.04.2019. відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених ст.ст. 4, 123, 164, 165, 167, п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Отже, позивачем не наведено суду аргументів на спростування вказаних висновків податкового органу, не подано доказів протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявності підстав для їх скасування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 02.09.2019.

Суддя Р.І. Кузан