Справа № 266/1627/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року справа №266/1627/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 15 липня 2019 року (повне судове рішення складено 19 липня 2019 року у м. Маріуполі) у справі № 266/1627/18 (суддя в І інстанції Курбанова Н.М.) за позовом ОСОБА_2 до Донецької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил,

УСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби України (далі - Донецька митниця) про скасування постанови про порушення митних правил.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 23.01.2018 відповідачем була прийнята постанова в справі про порушення митних правил № 0127/70000/17, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК України).

Таку постанову ОСОБА_2 вважає необґрунтованою, оскільки власником транспортного засобу марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 є МП «Анмедос транспортас» (Anmedos transportas), код 304501549, в особі ОСОБА_3 , яке знаходиться в Литовській республіці, м. Канаус. Отже, позивач, як особа, яка керує транспортним засобом, що був тимчасово ввезений на митну територію України, з дозволу власника транспортного засобу, може відповідати тільки за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо буде керувати транспортним засобом без відповідних документів на право керування.

Крім того, наголошує, що автомобіль перебував в ремонті з 26.06.2017 по 13.03.2018 у зв`язку з ремонтом двигуна, тому з боку позивача відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення у вигляді умислу або необережності та за обставин непереборної сили він не мав можливості виконати вимоги статті 95 МК України для доставки транспортного засобу до органів доходів і зборів у визначений цією статтею десятиденний строк, тому просив суд скасувати постанову в.о. заступника начальника Донецької митниці - начальника Управління ПМП та МВ Тарановського Ю.М. від 28 листопада 2017 року у справі про порушення митних правил № 0127/70000/17, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок місцевого суду про те, що позивачем використовувався транспортний засіб виключно на підставі того, що він не вивезений за межі митної території України, є хибним, оскільки сам факт знаходження автомобілю на території України не може вважатися належним та допустимим доказом використання автомобілю. Поломка та подальший ремонт автомобілю є обставинами непереборної сили в розумінні ст. 192 МК України, що узгоджується з наявною практикою Верховного Суду в аналогічних справах. Також апелянт зазначає, що місцевий суд не врахував та не дав в рішенні будь-якої оцінки тому факту, що після закінчення ремонту автомобіль був вивезений з митної території України та розмитнений відповідно до законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою заступника начальника Донецької митниці - начальника управління ПМП та МВ ОСОБА_7 в справі про порушення митних правил № 0127/70000/17 від 28.11.2017 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. (а.с.8-9).

В постанові зазначено, що перевіркою бази даних автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) «Інспектор» встановлено, що 21.06.2017 ОСОБА_2 через пункт пропуску «Нові Яриловичі Нова Гута» митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС ввезено на митну територію України транспортний засіб «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , по смузі руху «зелений коридор» у митному режимі «транзит».

Відповідно до довіреності від 20.06.2017 МП «Анмедос Транспортас», в особі директора, уповноважив ОСОБА_2 користуватися транспортним засобом, який належить підприємству на праві приватної власності, - автомобілем «AUDI A4 WW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , сірого кольору, реєстраційне посвідчення транспортного засобу № НОМЕР_3 , з правом виїзду за кордон, представляти інтереси товариства з питань, пов`язаних з переданим транспортним засобом в інституціях та підприємствах Литовської Республіки та за кордоном (а.с.18).

Листом Чернігівської митниці ДФС від 25.10.2017 № 4537/25-70-20-04 підтверджено, що під час ввезення цього автомобілю на митну територію України, ОСОБА_2 було подано митну декларацію для письмового декларування товарів, які переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 21.06.2017, згідно якої позивач був ознайомлений з вимогами ст. 95 МК України щодо строку транзитного перевезення транспортного засобу.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи про порушення митних правил № 0127/70000/17, відповідно до інформації, яка міститься в базі даних АСМО «Інспектор», після 21.06.2017 транспортний засіб «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , з митної території України не вивезений, в інший митний режим не поміщений (а.с.47-49).

Відповідно до довідки та заказів-нарядів, виданих Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , автомобіль «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , перебував в ремонті з 26.06.2017 по 13.03.2018 за адресою: АДРЕСА_1, у зв`язку із ремонтом двигуна (а.с.10-13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що оскільки мета транзиту передбачає переміщення товару між двома органами доходів і зборів без будь-якого їх використання, будь-яке використання позивачем транспортного засобу, крім його транзиту, є використанням цього автомобілю, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Також зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про поважність порушення строків транзитного переміщення транспортного засобу, а посилання ОСОБА_2 на повідомлення про знаходження автомобіля на СТО м. Дніпра, спростовується дослідженими матеріалами спірної адміністративної справи, а інших належних доказів суду не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Частиною 1 ст. 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Строки транзитних перевезень встановлюються ст. 95 МК України, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення (ч. 1 ст.102 МК України).

Таким чином, позивач перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , більше, ніж на 10 діб.

Як вже було зазначено вище, транспортний засіб марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 належить компанії МП «Анмедос Транспортас» і ввезений на митну територію України фізичною особою за довіреністю вказаного підприємства ОСОБА_2 , який здійснив його декларування (а.с.68-69).

Відповідно до ст. 71 МК України, декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 265 МК України передбачено, що декларантами можуть бути громадяни під час переміщення через митний кордон України транспортних засобів особистого користування після досягнення ними 16-ти річного віку.

Диспозицією ч. 3 ст. 470 МК України не передбачено, що дії (або бездіяльність) спрямовані на перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, можуть бути вчинені лише власником таких товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно з ч. 4 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідальність за вчинення порушення митних правил несе у повному обсязі декларант.

Статтею 459 МК України передбачено, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи підприємств.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивач є суб`єктом порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

З метою встановлення обставин не вивезення транспортного засобу та невиконання умов митного режиму «транзит» позивачем, посадовими особами Донецької митниці його було викликано для надання пояснень, участі у розгляді адміністративної справи, зокрема надіслано примірник протоколу за адресою його реєстрації, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, та спірна постанова. Проте, на такі виклики позивач не з`явився, про причини неявки не повідомив (а.с.71-78, 84-85, 95-96, 142-143, 160).

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Частиною 1 статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, у цій нормі визначено умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є: аварія, дія обставин непереборної сили, протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708, встановлено, що обставини непереборної сили - це смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Також пунктом 2 розділу VIII «Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непоборної сили» Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2013 № 657 (далі - Порядок № 657), обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Крім того, цей Порядок передбачає обов`язок особи, яка відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), до митного органу із відповідною заявою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 192 МК України, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини аварії або дію обставин непереборної сили.

Пунктом 5 Розділу VIII Порядку № 657 передбачено, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Якщо керівником митного органу, у зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особою, що виконує його обов`язки, після опрацювання заяви з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків прийнято рішення про недоцільність проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, або якщо протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили відсутня можливість дістатися до місця пригоди, особі, що подала заяву про аварію або дію обставин непереборної сили, митним органом невідкладно надається письмове підтвердження факту отримання такої заяви, у якому зазначаються причини не проведення митним органом огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, яке засвідчується підписом керівника цього митного органу або особи, що виконує його обов`язки, та завіряється відбитком печатки митного органу або особистої номерної печатки. Копія такого письмового підтвердження надсилається протягом трьох робочих днів митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили.

Відповідно до п. 2.2. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.10.12 № 1066, якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови документального підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

Митний орган, до якого звернувся перевізник, протягом цієї самої доби вносить до ЄАІС відомості (дату та номер реєстрації звернення митним органом) про факт наявності звернення та каналами електронного зв`язку інформує митницю відправлення і митницю призначення про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу та номер ДКПТ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на відсутність в діях позивача об`єктивної сторони порушення митних правил, у зв`язку з обставинами непереборної сили, а саме несправність транспортного засобу та знаходження його на СТО м. Дніпра.

Такі доводи позивача також не є підтвердженням не можливості прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили в розумінні наведених вище норм права. Можлива технічна несправність транспортного засобу не унеможливлює вивезення автомобілю за межі митної території України, зокрема, за допомогою інших способів та засобів (наприклад, евакуатора) з метою недопущення порушень митних правил.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №161/5960/17.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова про порушення митних правил від 28.11.2017 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою, представник позивача зазначив, що відразу після закінчення ремонту автомобіль був вивезений з митної території України та розмитнений у відповідності до вимог законодавства.

За таких обставин, апелянт зазначає, що Закон України від 08.11.2018 № 2611-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» та Закон України від 08.11.2018 № 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», звільняє його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 МК України.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Так, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018, що набув чинності 25.11.2018, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме пункт 13 Закону № 2612-VIII вносив зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктом 9-2 та 9-3 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 9-3 установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Однак, вказані норми не можуть бути поширені на спірні правовідносини та доводи апелянта про те, що ввезений ним автомобіль було розмитнено та сплачено обов`язкові платежі і збори неможливо взяти до уваги, оскільки, спірна постанова про порушення митних правил прийнята Донецькою митницею 28 листопада 2017 року, тобто, до прийняття та набрання чинності наведених вище законів.

Такі доводи апелянта також не можуть бути підставами для скасування рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Слід також зауважити, що ці доводи не були зазначені позивачем в суді першої інстанції.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 липня 2019 року у справі № 226/1627/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 03 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Арабей

І.Д. Компанієць