Справа № 420/5091/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5091/19
УХВАЛА

02 вересня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65086, м. Одеса, Десантний бульвар, 14, ), Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) про внесення змін, виправлень в актових записах цивільного стану, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

встановити неправильність зазначення в актових записах цивільного стану імені Позивача - АЛХАМЗАХ по батькові КАДХІМ та зобов`язати Суворовський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актових записів цивільного стану, а саме:

- в актовий запис № 184 від 17.06.2014 р. про державну реєстрацію шлюбу з ОСОБА_2 , зазначивши ім`я - ОСОБА_1 , прізвище - ОСОБА_1, по батькові - виключити;

- про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши ім`я батька - ОСОБА_1 , прізвище - ОСОБА_1, по батькові - виключити;

- про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши ім`я батька - ОСОБА_1 , прізвище - ОСОБА_1, по батькові - виключити;

зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області внести відповідні зміни до посвідки на постійне проживання, шляхом видачі нової посвідки на ім`я ОСОБА_1 , прізвище ОСОБА_1 замість посвідки на постійне проживання НОМЕР_2 виданої 26 травня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 , прізвище ОСОБА_1.

У позовній заяві зазначено, що 17 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичандького міського управління юстиції у Луганській області було внесено актовий запис № 184.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_4 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області 22 травня 2015 року було внесено актовий запис № 285.

26 травня 2016р. ОСОБА_1 було отримано посвідку на постійне місце проживання типу НОМЕР_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_6 , про що Лисичанськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 30 січня 2018 року було внесено актовий запис № 49.

Проте, за твердженням позивача, у вищенаведених документах було допущено помилку, оскільки згідно паспорту громадянина Республіки Ірак типу НОМЕР_3 зазначено ім`я, а саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак у свідоцтві про шлюб зазначено ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, у свідоцтві про шлюб було допущено помилку, а саме особисті дані особи зазначені не у повному обсязі.

Аналогічну помилку допущено і у посвідці на постійне місце проживання.

У зв`язку з тим, що відомості про батьків до свідоцтва вносяться на підставі документів, що засвідчують особу (паспорт громадянина України та/або довідка на тимчасове та/або постійне місце проживання), у свідоцтві про народження обох дітей також містяться помилки в особистих даних батька.

Позивач зазначає, що при дослідженні дозволу на імміграцію в Україну, який був виданий громадянину Іраку ОСОБА_1 , вбачається, що його особисті дані були зазначені відповідно до паспорту громадянина Іраку, а під час реєстрації актів цивільного стану відділом реєстрації цивільного стану було допущено помилку в особистих даних громадянина Іраку ОСОБА_1 .

У зв`язку із допущеною помилкою в особистих даних особи під час реєстрації шлюбу та відомостях відповідно до посвідки на постійне місце проживання та інших документах, що посвідчують особу, виникла потреба звернутися до суду для внесення змін до вищезгаданих документів для відповідності повного імені особи згідно паспорту громадянина Іраку ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що внесення змін щодо його прізвища та по батькові до актових записів та посвідки на постійне місце проживання не суперечить діючому законодавству, а тому звернувся з цією позовною заявою до суду.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Розглянувши даний позов, суддя дійшов висновку, що існують підстави для відмови у відкритті провадження у даній адміністративній справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 4 КАС України в частині 1 пункту 1 дає визначення терміну "адміністративна справа", а саме, що це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу пунктом 2 частини 1 цієї ж статті визначено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вже зазначено судом, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо внесення змін до актових записів та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо зобов`язання внести зміни до посвідки.

Суд зазначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1,2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VІ).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правила № 96/5).

Пунктом 1.1. розділу І Правил № 96/5 визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Пунктом 2.13 Правил № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права на внесення змін до актових записів та посвідки. При цьому, у позовній заяві відсутні доводи за ч. 3 ст. 2 КАС України, щодо неправомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача, а наявні вимоги щодо зобов`язання відповідачів внести зміни до актових записів та посвідки.

У справах про оскарження відмови щодо внесення за заявою особи змін до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17, а також в постанові Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 820/5198/16, від 03.липня 2019 року по справі № 822/1824/16, в яких суд дійшов висновку, що позивачі не просили визнати неправомірними дії відповідача, а мали намір вирішити питання про внесення змін у вже існуючий актовий запис про народження, а отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Отже, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, спір, за вирішенням якого до суду звернувся ОСОБА_1 , не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а стосується забезпечення особистих немайнових прав позивача на відображення вірних прізвища, по батькові позивача, відповідно прізвище, по батькові дітей позивача, та згідно статті 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, зважаючи на викладене, Одеський окружний адміністративний суд не є судом, який «встановлений законом» при розгляді даної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній адміністративній справі.

Одночасно суддя роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст.170, 256, 294 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65086, м. Одеса, Десантний бульвар, 14, ), Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) про внесення змін, виправлень в актових записах цивільного стану, зобов`язання внести зміни до посвідки на постійне проживання.

Суддя роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк