Справа № 640/5244/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 вересня 2019 року № 640/5244/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації
прозобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач) у якому просить зобов`язати відповідача внести зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року було задоволено її апеляційну скаргу, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року скасовано, а позовні вимоги задоволено повністю - визнано протиправними дії Деснянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, звернувшись до відповідача із заявою про поновлення реєстрації свого місця проживання, позивачу була надана відповідь про відмову у вчиненні таких дій, з чим вона категорично не погоджується.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

03 червня 2019 року представником Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надано до суду відзив, в якому він проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить закрити провадження в адміністративній справі, оскільки вказані вимоги позивача направлені на вирішення питання про право власності або користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Також, відповідач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року визнано протиправними дії Деснянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак Деснянський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві є окремою юридичною особою та не має жодного відношення до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві.

Крім того, вказане рішення не містить вимог про зобов`язання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві здійснити будь - які дії на користь позивача.

26 червня 2019 року позивачем надано суду відповідь на відзив, у якій він зазначає, що з 04 квітня 2016 року Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві почав виконувати функції реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, що підтверджується розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 04 квітня 2016 року №184 «Про затвердження Положення про відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві», у зв`язку з чим, позовні вимоги в адміністративній справі №810/3027/17 було направлено до Деснянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві, оскільки саме ним було здійснено дії щодо зняття позивача з реєстрації 15 вересня 2015 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2015 року Деснянським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві було знято з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1997 року народження.

У 2017 році дізнавшись про обставини щодо зняття її з реєстрації місця проживання, ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві Деснянського районного відділу в м. Києві про визнання протиправними дій щодо зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання внести необхідні зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію її місця проживання за вказаною адресою.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 передано для розгляду за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправними дії Деснянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Отримавши зазначене рішення суду, 19 лютого 2019 року позивач звернулась до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про поновлення її реєстрації місця проживання за вказаною вище адресою.

Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація листом від 05 березня 2019 року №102-102/1-361-673 відмовила позивачу у здійсненні таких дій, посилаючись на те, що рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року не містить зобов`язального характеру для Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві, у зв`язку з чим не підлягає виконанню.

Також, у листі зазначено, що для вирішення вказаного питання позивачу необхідно замінити первісного відповідача Деснянський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на належного відповідача - Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві.

Незгода із зазначеним рішенням зумовила звернення позивача до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини стосуються правомірності зняття позивача з реєстрації місця проживання і врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі - Закон №1382-IV) і Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421 (далі - Порядок №1077).

Відповідно до статті 7 Закону №1382-IV (в редакції, чинній станом на 05 вересня 2015 року) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

- заяви особи або її законного представника;

- судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної дер-жави, легалізованого в установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Відповідно до абзацу 9 пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №1077 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

З матеріалів справи вбачається, що зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання відбулось на підставі заяви від 04 вересня 2015 року, поданої власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 до Деснянського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Також, за змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2017 року №К/800/13632/14 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/66002460) з посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 червня 2015 року №21-1438а15 і від 01 березня 2016 року №825/1335/13-а, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України Закон №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення стаття 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. А тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, здійснюючи зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за заявою власника квартири - ОСОБА_2 , а не за рішенням відповідного суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, діяв неправомірно.

Вказані обставини були встановлені судом та викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року, а тому відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, такі обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

При цьому, вказаним рішенням суду апеляційної інстанції не вирішувалось питання щодо зобов`язання Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві поновити ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же час, суд зазначає, що відповідно до пункту 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Так, позивач, звертаючись до суду з позовом просить зобов`язати Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року внести зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же час, суд погоджується з доводами відповідача про те, що Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не був стороною по справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, а тому не повинен нести відповідальність за невиконання рішення суду іншим суб`єктом владних повноважень, а також виконувати рішення суду, у якому він не є стороною.

З огляду на зазначене, підстав для задоволення позовних вимог позивача судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що 04 квітня 2016 року Деснянської районною в м. Києві державною адміністрацією було видано розпорядження №184 про затвердження Положення про відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві (далі - Положення №184).

Згідно з пунктом 1 Положення №184 Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві утворюється Головою Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, входить до її складу і в межах Деснянського району м. Києва забезпечує виконання покладених на відділ завдань.

Пунктом 4 Положення №184 основним завданням відділу є забезпечення реалізації державної політики з питань реєстрації місця проживання (місця перебування) особи на території Деснянського району м. Києва.

Відділ відповідно до визначених повноважень та в установленому законом порядку виконує такі завдання, зокрема здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб (підпункт 24 пункту 5 Положення №184).

Таким чином, з 04 квітня 2016 року саме до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації перейшли повноваження щодо здійснення реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб.

У той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року №888-VIII внесено зміни до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме абзац сьомий статті 3 викладено у такій редакції: «орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради».

З огляду на викладене, судом встановлено, що Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не є органом реєстрації у розумінні Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а таким органом є Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, підрозділом якої є зазначений Відділ.

Згідно з частиною 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв згідно приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятого рішення та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко