Справа № 200/5817/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 р. Справа№200/5817/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В. при секретарі Котові С.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (адреса: 84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ), третя особа Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (адреса: 03150, Київ, вул. Тверська, 5, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю сторін:

- від позивача: не з`явився,

- від відповідача: Боєва Л.І. за довіреністю

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» про визнання протиправною бездіяльності відповідача у вигляді не нарахування та невиплати позивачу допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності, зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги по вагітності та пологах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено підготовче засідання на 18 червня 2019 року.

18 червня 2019 року судом відкладено підготовче провадження на 10 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року відкладено розгляд справи на 30 липня 2019 року.

30 липня 2019 року від Регіональної філії Донецька залізниця АТ Українська залізниця надійшли пояснення на відзив відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд адміністративної справи по суті на 14 серпня 2019 року.

14 серпня 2019 року судом відкладено розгляд справи до 28 серпня 2019 року.

У призначений час в судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені судом належним чином.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі в письмовому провадженні.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 11.08.2014 року працювала на Станції Комунарськ Державного підприємства «Донецька залізниця» на посаді комерційного агента. Згідно з листком непрацездатності позивач перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами та їй була призначена допомога з тимчасової непрацездатності за 126 днів в розмірі 100%. Позивач звернулась до відповідача із заявою про оплату вищевказаного листка непрацездатності. Однак, відповідачем їй було повернено зазначений листок непрацездатності та відмовлено у здійсненні виплати допомоги по вагітності та пологах. Позивач вважає, що відмова відповідача порушує її конституційні права, а тому є протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

В установлений судом строк відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що відокремлені структурні підрозділи ДП «Донецька залізниця», зокрема Станція Комунарськ, на момент видачі листка непрацездатності були припинені, а тому помилково були зазначені у графі місця роботи. Зазначає, що на час настання страхового випадку страхувальником та роботодавцем позивача була регіональна філія «Донецька залізниця» новоутвореного публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Крім того, відповідач додатково зазначив, що обов`язок нараховувати суми матеріального забезпечення та оформлення заяви-розрахунку для передання до робочих органів виконавчої дирекції Фонду лежить саме на страхувальнику, а тому позивач мала звернутись з позовом до роботодавця.

Регіональною філією Донецька залізниця АТ Українська залізниця надано пояснення, якими повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 25.07.2016 року. Питання правонаступництва між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Укрзалізниця» неодноразово розглядалось в Верховному суді, який зазначив, що правонаступництво матиме місце після внесення до ЄДРПОУ запису про припинення ДП «Донецька залізниця». Надану довідку відповідачем №473/183 від 29.09.2016 року вважає неналежним доказом, оскільки згідно з наказом ПАТ «Укрзалізниця» №1125/ос від 30.05.2016 року начальником Луганської дирекції залізничних перевезень призначено ОСОБА_2 , яким мав своїми наказами призначити керівників виробничих підрозділів дирекції, в тому числі і Станції Комунарськ. Таким чином позивач не могла працювати у виробничому підрозділі «Станція Комунарськ» «Луганської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 27.05.2016 року; довідка №473/183 від 29.09.2016 року виготовлена на непідконтрольній українській владі території (м. Алчевськ), суперечить іншим матеріалам справи та не підтверджує факт трудових відносин між позивачем та третьою особою з 27.05.2016 року. Додатково зазначив, що викладене також підтверджується довідкою позивача форми ОК-7 від 24.05.2018 року, яка визначає страхувальника регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з серпня 2016 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 з 11.08.2014 року працювала на Станції Комунарськ Державного підприємства «Донецька залізниця» на посаді комерційного агента.

На підставі Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» № 4442-УІ від 23.02.2012р. та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 200 від 25.06.2014р. ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з листком непрацездатності серії АГУ № 244513 від 27.05.2016р. позивачка з 27.05.2016р. по 30.09.2016р. перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами та їй була призначена допомога з тимчасової непрацездатності за 126 днів в розмірі 100%.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача на підставі Наказу №32-ОС від 11.08.2014 року ОСОБА_1 прийнята агентом комерційним станції Комунарськ. На підставі наказу №10/ОС від 22.07.2016 року до трудової книжки внесено запис від 25.07.2016 року, за яким Станція Комунарськ ДП «Донецька залізниця» реорганізована шляхом злиття у виробничий підрозділ «Станція Комунарськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 №303. На підставі наказу №98-ОС від 13.06.2017 року ОСОБА_1 звільнена у зв`язку з переведенням до структурного підрозділу «Станція Красний Лиман» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», за домовленістю між керівниками, п. 5 ст. 36 КЗпП України.

22.07.2016р. Станція Комунарськ ДП «Донецька залізниця» була реорганізована шляхом злиття у виробничий підрозділ «Станція Комунарськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», про що 25.07.2016р. вчинено відповідний запис № 3 у трудовій книжці позивачки.

15.06.2017р. позивачка прийнята по переведенню до структурного підрозділу «Станція Красний Лиман» (з 20.06.2017р. - «Станція Лиман») регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», де вона працює по теперішній час.

20.06.2018р. позивачка звернулась до відповідача в особі Бахмутського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про оплату вищевказаного листка непрацездатності.

Листом від 05.07.2018р. № 03-03/2324 їй було повернено зазначений листок непрацездатності та відмовлено у здійсненні виплати допомоги по вагітності та пологах з посиланням на те, що згідно трудової книжки позивача у записі №2 відсутня дата, що унеможливлює визначення страхувальника, з яким позивач перебувала у трудових відносинах на момент настання страхового випадку. Крім того, відповідач зазначив, що у наданому позивачем листку непрацездатності серії НОМЕР_2 №244513 виданий 25.05.2016 року, де вказано за період з 27.05.2016 по 29.09.2016 року зазначено місце роботи ДП «Донецька залізниця» Луганська дирекція залізничних перевезень станція Комунарськ. Однак станція Комунарськ Луганської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» вже була припинена, тому відповідач відмовив у виплаті допомоги по вагітності та пологам.

Не погодившись з даною відповіддю позивач звернулась до суду.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, спірним питанням у справі є правомірність невиплати допомоги по вагітності та пологам.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105-XIV) від 23.09.1999 року № 1105-XIV визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 1105-XIV, терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Статтею 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI), страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV, застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 20 Закону № 1105-XIV, за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються, зокрема, такий вид матеріального забезпечення як допомога по вагітності та пологах.

При цьому, у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації) виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника (абз. 2 частини першої статті 30 Закону № 1105-XIV).

У вищезазначеному листі від 05.07.2018р. № 03-03/2324 відповідач зазначає, що для реалізації права застрахованих осіб на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду за страховими випадками, що настали до 22.02.2016р., дати закриття структурних підрозділів ДП «Донецька залізниця», які були зареєстровані у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України було прийнято рішення щодо можливості виплати матеріального забезпечення із застосуванням норм Порядку № 8.

Відповідно до пп.2.2 п 2 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017р. № 8 (Порядок № 8) матеріальне забезпечення за цим Порядком надається застрахованим особам, які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зокрема, особам, фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, або в зоні надзвичайної ситуації.

Для отримання матеріального забезпечення застраховані особи звертаються особисто або через законного представника до відповідного відділення виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) або місцем реєстрації із заявою, яка повинна містити реквізити банківської установи та номер поточного рахунку застрахованої особи для зарахування матеріального забезпечення, та пред`являють паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, а також надають документи, передбачені пунктами 5-9 цього Порядку, а у разі подання заяви законним представником застрахованої особи додатково пред`являються документ, що посвідчує особу законного представника та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (п.4 Порядку № 8).

Згідно з п.13 Порядку № 8 норма частини п`ятої статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не поширюється на строки звернення за призначенням матеріального забезпечення відповідно до норм цього Порядку на осіб зазначених у пункті 2 цього Порядку.

Стосовно позиції відповідача щодо припинення відокремленого підрозділу станція Комунарськ Луганської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» на дату видачі листка непрацездатності суд звертає увагу відповідача на те, що в трудовій книжці під записом №3 від 25.07.2016 року зазначено про реорганізацію Станції Комунарськ державного підприємства «Донецька залізниця» шляхом злиття у виробничий підрозділ «Станція Комунарськ» структурного підрозділу Луганська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Тобто, станом на дату настання страхового випадку, а саме 27.05.2016 року позивач перебувала у трудових відносинах зі станцією Комунарськ Луганської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця».

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП «Донецька залізниця» тільки перебуває в стані припинення, але не припинено та з єдиного державного реєстру не виключено, у зв`язку з чим ПАТ «Українська залізниця» на даний час ще не стало правонаступником ДП «Донецька залізниця».

Крім того, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні й відомості про те, що Станція Комунарськ ДП «Донецька залізниця» була припинена саме 22.02.2016р. як стверджує відповідач.

Крім того, як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-7) на ім`я ОСОБА_1 страхові платежі у період з серпня 2014 року по травень 2016 року сплачувались саме Станцією Комунарськ ДП «Донецька залізниця».

На думку суду, твердження відповідача про те, що Станція Комунарськ Луганської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» була припинена на дату настання страхового випадку позивача, підлягає спростуванню.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що зазначення у листку непрацездатності місця роботи ДП «Донецька залізниця» Луганська дирекція залізничних перевезень станція Комунарськ є помилковим.

Суд критично ставиться до позиції відповідача про те, що належним відповідачем є роботодавець та страхувальник позивача з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 16 Закону Застраховані особи мають право на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Частина перша статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Судом встановлено, що позивач звернулась з листком непрацездатності, виданим у встановленому порядку, до відповідача, таким чином виконала вимоги статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відмова відповідача у оплаті листка непрацездатності за рахунок коштів Фонду з формальних обставин порушує право позивача на отримання законодавчо встановленої допомоги.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16.09.1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зауважує, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді ненарахування та невиплати позивачу допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серії АГУ №244513 від 27.05.2016 р. та зобов`язання нарахувати та виплатити допомогу по вагітності та пологах за листком непрацездатності серії АГУ №244513 від 27.05.2016 р.

Однак з урахуванням того, що нарахування допомоги належить до компетенції відповідача, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень органу з визначення підстав та прийняття рішення призначення допомоги по вагітності та пологах, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, яке полягає у визнанні протиправними дій Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у оплаті листка непрацездатності серія АГУ №244513 за період 27.05.2016 по 29.09.2016 року та зобов`язанні Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області розглянути листок непрацездатності серія АГУ №244513 за період 27.05.2016 по 29.09.2016 року, з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір при поданні позовної заяви, таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у оплаті листка непрацездатності серія АГУ №244513 за період 27.05.2016 по 29.09.2016 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (адреса: 84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серії АГУ №244513 від 27.05.2016 року, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (адреса: 84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) 28 серпня 2019 року. Повний текст судового рішення складено 30 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова