Справа № 360/1861/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року справа №360/1861/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (повне судове рішення складено 07 червня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/1861/19 (суддя в І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - Управління) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що при призначенні йому пенсії за списком № 1 відповідачем не враховано такі періоди роботи: з 01.11.1986 по 29.03.1987 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею ВО «Антрацит»; з 03.04.1987 по 05.05.1990 на посаді електрослюсаря підземного шахтоуправління «Ровеньківське»; з 20.01.1993 по 17.01.1995 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого робітника очисного забою шахтоуправління «Ровеньківське».

ОСОБА_1 27.03.2019 звернувся до Сватівського відділення Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою про перерахунок пенсії по списку № 1 із зарахуванням спірного стажу, однак відповідач листом від 04.04.2019 за вих № 49/11-7-с повідомив про неможливість врахувати при перерахунку пенсії довідку, видану шахтою Комсомольська від 13.03.2019 № 351, та довідки, видані ЗАТ «Внешторгсервис» від 25.03.2019 № 887, № 888, оскільки зазначені довідки є недійсними на території України та не створюють жодних правових наслідків. На думку позивача, виходячи зі змісту цієї відповіді, йому фактично відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням поданих ним документів, таке рішення про відмову у перерахунку пенсії вважає протиправним, отже просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сватівського відділу Білокуракинського ОУПФУ Луганської області від 04 квітня 2019 року № 49/к-7/с стосовно відмови позивачу в перерахунку пенсії на пільгових умовах за Списком № 1;

- зобов`язати Сватівський відділ Білокуракинського ОУПФУ Луганської області повторно розглянути заяву від 27 березня 2019 року про перерахунок пенсії по Списку № 1 з зарахуванням до пільгового страхового стажу періодів роботи з 01.11.1986 по 29.03.1987 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею ВО «Антрацит»; з 03.04.1987 по 05.05.1990 на посаді електрослюсаря підземного шахтоуправління «Ровеньківське»; з 20.01.1993 по 17.01.1995 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого робітника очисного забою шахтоуправління «Ровеньківське».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування зазначив, що в результаті помилкового застосування неналежних норм матеріального права суд ухвалив рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, є необгрунтованним та незаконним. Наголошує, що сама по собі подана заява про перерахунок пенсії містила в собі всю необхідну інформацію для перерахунку пенсії, що передбачена і заявою встановленого зразка. Крім того, з огляду на відповідь Управління, неналежна форма заяви не була підставою для відмови у перерахунку пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.11.2018 № (а.с.13).

06.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про призначення/перерахунок пенсії, до якої, як вказано у розписці-повідомленні, додав: трудову книжку НОМЕР_1 , військовий квиток НОМЕР_2, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання Д № 195387, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.71).

Згідно з протоколом призначення пенсії від 09.11.2018 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах (робота за списком № 1) з 06.11.2018 у загальному розмірі 4897,60 грн. (а.с.66).

Як слідує з протоколу призначення пенсії та розрахунку стажу, страховий стаж позивача складає 37 років 03 місяці 11 днів, у тому числі робота за списком № 1 - 11 років 10 місяців 28 днів (період роботи з 13.01.2004 по 31.12.2009, з 01.06.2010 по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 28.10.2013, з 01.11.2013 по 11.02.2014, 02.03.2014 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 30.11.2015, з 01.01.2016 по 28.02.2017) (а.с.67).

Розмір пенсії обчислено із заробітної плати (доходу) за період страхового стажу з 01.01.2004 по 28.02.2017, що підтверджено розрахунком заробітку для обчислення пенсії (а.с.69-70).

У заявах від 06.11.2018 позивач просив не враховувати до стажу період з 11.02.1992 по 12.01.1993, оскільки не може підтвердити цей період документально (а.с.81), просив призначити йому пенсію за даними, наявними у реєстрі застрахованих осіб, оскільки підприємства, де працював позивач, розташовані на тимчасово непідконтрольній українській владі території (а.с. 82).

Позивач 27 березня 2019 року звернувся до Управління із заявою про надання детального розрахунку пенсії позивача по списку із зазначенням періодів стажу та заробітку, який врахований при розрахунку пенсії, та проведення перерахунку пенсії позивача по списку № 1, врахувавши до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії по списку № 1, періоди роботи з 01.11.1986 по 29.03.1987, з 03.04.1987 по 05.05.1990, з 20.01.1993 по 17.01.1995 (а.с.25, 57).

З метою зарахування спірного стажу позивача до стажу, що дає право на призначення пенсії за списком № 1, до заяви позивачем додані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.03.2019 № 887, № 888, № 889, наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці від 04.09.1997 № 748, свідоцтво від 03.06.1993 (а.с.58-63).

Листом від 04 квітня 2019 року № 49/К-7/с Управління повідомило позивача, що до стажу роботи позивача по списку № 1 враховано періоди роботи з 13.01.2004 по 28.02.2017 (з перервами) тресту «Антрацитвуглебуд» та шахтоуправління «Ровеньківське» державного підприємства «Ровенькиантрацит» за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб, відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Стосовно перерахунку пенсії по списку № 1 з урахуванням періодів роботи з 01.11.1986 по 29.03.1987 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею ВО «Антрацит»; з 03.04.1987 по 05.05.1990 на посаді електрослюсаря підземного шахтоуправління «Ровеньківське»; з 20.01.1993 по 17.01.1995 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого робітника очисного забою шахтоуправління «Ровеньківське» вказано, що оскільки підприємства, які видали довідки, що уточнюють особливий характер роботи, на час видання спірних довідок розташовані та зареєстровані на території, яка не підконтрольна українській владі, врахувати при перерахунку пенсії довідки, видані шахтою Комсомольська від 13.03.2019 № 351 та ЗПТ «Внешторгсервис» від 25.03.2019 №№ 887-888, неможливо, внаслідок того, що такі довідки є недійсними на території України та не створюють жодних правових наслідків (а.с.64).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку, натомість заява позивача від 27 березня 2019 року не відповідає формі, визначеній Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1), та викладена в довільній формі.

Апеляційний суд не погоджується з наведеними висновками та, надаючи правову оцінку, виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; […].

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383), який регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами правці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набула чинності 21.08.1992, далі - Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів пункту 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Як вже було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, позивачем відповідно до пункту 20 Порядку № 637 подано довідки, що уточнюють особливий характер роботи, від 13.03.2019 № 351, видану шахтою Комсомольською, від 25.03.2019 № 887, № 888, № 889, видані ЗАТ «Внешторгсервіс», а також наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці від 04.09.1997 № 748, якими у повній мірі підтверджено, що періоди роботи позивача з 01.11.1986 по 29.03.1987 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею ВО «Антрацит»; з 03.04.1987 по 05.05.1990 на посаді електрослюсаря підземного шахтоуправління «Ровеньківське»; з 20.01.1993 по 17.01.1995 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого робітника очисного забою шахтоуправління «Ровеньківське» мають бути зараховані до пільгового стажу позивача по списку № 1.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відповідач протиправно відмовив у врахуванні наведених довідок, оскільки підприємства, які видавали такі документи на час видання спірних довідок розташовані та зареєстровані на території, яка не підконтрольна українській владі.

Так, Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р та від 02.12.2015 № 1275-р міста Антрацит та Ровеньки віднесені до переліку населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2017 № 1085-р міста Антрацит та Рубіжне віднесені до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17.03.2015 № 252-VII та № 254-VII вказані міста визнано тимчасово окупованою територією.

Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини2 (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що довідка від 13.03.2019 № 351, видана шахтою Комсомольською, довідки від 25.03.2019 № 887, № 888, № 889, видані ЗАТ «Внешторгсервіс», мають прийматися та враховуватися відповідачем як уточнюючі довідки, що підтверджують спеціальний трудовий стаж позивача з 01.11.1986 по 29.03.1987 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею ВО «Антрацит»; з 03.04.1987 по 05.05.1990 на посаді електрослюсаря підземного шахтоуправління «Ровеньківське»; з 20.01.1993 по 17.01.1995 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого робітника очисного забою шахтоуправління «Ровеньківське».

Разом з тим, колегія суддів критично ставиться до таких висновків місцевого суду, як відсутність звернення позивача з заявою встановленого зразка про проведення перерахунку пенсії по стажу, а звернення із заявою довільної форми, на яку відповідачем надано відповідь листом відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». На переконання суду першої інстанції, така відповідь не є рішенням про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Спростовуючи такі висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 27 березня 2019 року позивач звернувся до Управління саме із заявою про перерахунок пенсії, у задоволенні якої відповідач листом (в порядку розгляду звернень громадян) від 04 квітня 2019 року № 49/К-7/с відмовив.

Натомість, у вказаному листі наведені мотиви відмови, з яких Управління виходило, приймаючи таке рішення.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав, що відповідачем фактично рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу не приймалося, без надання відповідної правової оцінки, наведеним у вказаному листі № 49/К-7/с мотивам є передчасними та ґрунтуються на надмірному формалізмі.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються лише на оцінці зовнішньої форми оскаржуваного рішення відповідача, без з`ясування дійсних обставин справи та їх правового регулювання.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року у справі № 727/6430/15-а (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77312496).

Зазначене рішення Верховним Судом прийнято пізніше у часі ніж те, на яке послався місцевий суд в своєму рішенні, тому саме воно приймається до уваги апеляційним судом.

З цього приводу також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Разом з тим, як вбачається з заявлених вимог позивач просив суд визнати протиправними дії Сватівського відділу Білокуракинського ОУПФУ Луганської області від 04 квітня 2019 року № 49/к-7/с стосовно відмови позивачу в перерахунку пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та зобов`язати Сватівський відділ Білокуракинського ОУПФУ Луганської області повторно розглянути заяву від 27 березня 2019 року про перерахунок пенсії по Списку № 1 з зарахуванням до пільгового страхового стажу періодів роботи з 01.11.1986 по 29.03.1987 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею ВО «Антрацит»; з 03.04.1987 по 05.05.1990 на посаді електрослюсаря підземного шахтоуправління «Ровеньківське»; з 20.01.1993 по 17.01.1995 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого робітника очисного забою шахтоуправління «Ровеньківське».

Однак, таке рішення про відмову у перерахунку пенсії приймалось Білокуракинським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Луганської області, про що свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини 2 статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме визнати протиправним рішення Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, викладене в листі, щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язати саме цей пенсійний орган вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - скасувати, оскільки місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, що відповідно до вимог ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 задоволені апеляційним судом, понесені ним судові витрати повинні бути йому відшкодовані в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення апеляційної скарги, судові витрати позивача, понесені за подання позову та апеляційної скарги, слід відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на загальну суму 1921,00 грн. (квитанція № 3 від 24 квітня 2019 року, квитанція № 25 від 10 липня 2019 року, квитанція № 88 від 23 липня 2019 року).

Керуючись ст.ст. 139, 229, 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі № 360/1861/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області від 04 квітня 2019 року № 49/к-7/с стосовно відмови позивачу в перерахунку пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву від 27 березня 2019 року про перерахунок пенсії по Списку № 1 з зарахуванням до пільгового страхового стажу періодів роботи з 01.11.1986 по 29.03.1987 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею ВО «Антрацит»; з 03.04.1987 по 05.05.1990 на посаді електрослюсаря підземного шахтоуправління «Ровеньківське»; з 20.01.1993 по 17.01.1995 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого робітника очисного забою.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце мешкання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92200, Луганська область, селище міського типу Білокуракине, вулиця Історична, будинок 81) судові витрати в сумі 1921,00 грн. (однієї тисячі девятсот двадцяти однієї гривні 00 копійок).

Повне судове рішення - 03 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук