Справа № 205/969/19 (2-а/205/44/19)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 205/969/19 (2-а/205/44/19)
(суддя Мовчан Д.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенант поліції Бородавко Максима Віталійовича на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року у справі №205/969/19 (2-а/205/44/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенант поліції Бородавко Максима Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 січня 2019 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенант поліції Бородавко Максима Віталійовича згідно з яким, просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії ЕАВ №867990 від 20.01.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що автомобіль позивача працівники поліції зупинили в той час, як позивач перестроювався на крайню ліву смугу для розвороту в сторону населеного пункту Березань, розворот до якого знаходився попереду на відстані 120 метрів від АЗС «shell» по напрямку 77-й кілометр Київ-Харків. Маневр здійснив завчасно, у зв`язку з густим туманом в цю ніч і поганою видимістю.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржувана постанова складена з порушенням статті 283 КУпАП, оскільки не містить посилання на докази, що підтверджуються вчинення позивачем правопорушення за яке на нього накладено стягнення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та надання пояснень позивач жодного разу не повідомив працівнику поліції, що має намір здійснити поворот ліворуч, натомість пояснив: «мне лучше держаться левой стороны».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами у справі, що згідно з постановою серії ЕАВ №867990 від 20.01.2019 року винесеною відповідачем, 20.01.2019 року о 00:01 годині на автошляху Київ-Харків, 77 км. позивач керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив рух у крайній лівій смузі при вільній правій на автодорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому не маючи намір здійснювати розворот, поворот ліворуч чи випередження, чим порушив п. 11.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності за порушення пункту 11.5 Правил дорожнього руху, а саме рух у крайній лівій смузі при вільній правій на автодорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому не маючи намір здійснювати розворот, поворот ліворуч чи випередження.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано диск (а.с.39), проте зазначений диск не містить відеозапису факту вчинення позивачем правопорушення, а саме рух у крайній лівій смузі при вільній правій на автодорозі, що позбавляє суд можливості встановити наявність у діях позивача правопорушення за яке на нього накладено стягнення оскаржуваною постановою.

Наданий відповідачем диск містить фіксацію розмови між позивачем та відповідачем, з якої неможливо беззаперечно встановити факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Враховуючи те, що з наданої відповідачем відеофіксації неможливо беззаперечно встановити факт руху автомобіля позивача у крайній лівій смузі при вільній правій на автодорозі та врахувати її технічний стан (можливість безпечно пересуватися по ній) відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, зокрема фото чи відеофіксації самого порушення, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що відповідачем не доведено наявності складу правопорушення за яке позивача притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що не вирішення судом першої інстанції вимог позивача щодо визнання дій відповідача протиправними не позбавляє позивача права звернутися до суду першої інстанції з заявою в порядку положень статті 252 КАС України для вирішення цієї позовної вимоги.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенант поліції Бородавко Максима Віталійовича залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року у справі №205/969/19 (2-а/205/44/19) без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко