Справа № 400/1825/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 р. № 400/1825/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286

до відповідача:Миколаївської митниці ДФС, вул. Московська,57-а, м. Миколаїв, 54017

про:визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (далі - позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС (далі - відповідач) з вимогами визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000034/2 від 21.02.2019;

- рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000035/2 від 21.02.2019;

- рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000043/2 від 27.02.2019;

- рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000048/2 від 28.02.2019;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00056 від 21.02.2019;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00057 від 21.02.2019;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00069 від 27.02.2019;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00076 від 28.02.2019.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що рішення відповідача не відповідають положенням митного законодавства та є необґрунтованими, безпідставними та підлягають скасуванню. Позивач вказує, що під час декларування митної вартості імпортованого товару ним було визначено вартість товару відповідно до ціни контракту. Відповідачем безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Всі необхідні документи були надані позивачем під час митного оформлення. Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують - значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає у відзиві на позовну заяву, що подані позивачем документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (страхування), не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень. Позивачем не надані в повному обсязі додаткові документи, витребувані митницею, а надані документи не спростовують виявлені розбіжності та не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості.

Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

З врахуванням положень частин 1, 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних у ній доказів у письмовому провадженні.

Суд дослідив матеріали і обставини справи, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі - Позивач, ТОВ «МГЗ») є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність по виробництву глинозему.

Одним з основних компонентів, який використовується в процесі виробництва глинозему є каустична сода, підприємство закуповує її в тому числі й із-за кордону згідно укладених зовнішньоекономічних контрактів.

10.12.2018р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ТД «ГалоПолимер», РФ (далі - ТОВ «ГалоПолимер», Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №20-Е-2018/18-353 (далі - Контракт), в межах якого з урахуванням Додатку №2 (Специфікації №2) від 23.01.2019 р., Продавцем здійснювалась поставка товару - натру їдкого (гідроксид натрію) за ціною 307,10 доларів США за 1 тону.

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1 Контракту, Продавець зобов`язаний поставити товар на умовах СРТ ст. Жовтнева, згідно з ІНКОТЕРМС-2010, при цьому, ціна на товар також визначається та приймається на умовах СРТ (згідно з ІНКОТЕРМС-2010), та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця Пунктом 2.2. Контракту Сторони визначили, що ціна на товар вказується в Специфікаціях. Зокрема, Специфікацією № 2 вартість товару визначена 307,10 доларів США за 1 тону, який має відвантажуватись протятої, лютого-березня 2019 року на адресу Позивача.

Виконуючи умови вищевказаного Контракту, зокрема Специфікації №2 від 23.01.19 р. до Контракту, з метою ввезення товару на територію України, позивачем 21.02.2019 р., 27.02.2019 р. та 28.02.2019 р. були надані Миколаївській митниці для митного оформлення наступні електронні митні декларації (далі - МД): UA504010/2019/000441 від 21.02.2019, UA504010/2019/000442 від 21.02.2019, UA504010/2019/000536 від 27.02.2019, UA504010/2019/000572 від 28.02.2019.

При цьому, митна вартість товару у вищезазначеній МД (в графі № 43) була заявлена за основним методом оцінки - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.

В якості основних документів для підтвердження митної вартості товару позивачем відповідачу були надані: контракт №20-Е-2018/18-353 від 10.12.2018, Специфікація №2 від 23.01.2019, біржові котирування, інвойси, митна декларація країни відправлення, накладні СМГС.

Суд, дослідив вказані документи, вважає, що наданими документами підтверджувався фактичний обсяг даної поставки, вартість товару за 1 тону, загальна вартість партії товару.

На етапі перевірки митної вартості вищевказаної партії товару, відповідач повідомив позивача електронним листом про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

На виконання зазначених вимог відповідача, та для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення позивач надавав до митного органу наявні у нього запитувані документи інформацію.

Таким чином, TOB «МГЗ» було надано митному органу вичерпний перелік наявних документів, що дозволяють використовувати основний метод визначення митної вартості імпортованих товарів - за ціною контракту відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України (далі та вище - МКУ).

Проте, за результатами контролю правильності визначення митної вартості вищевказаної партії товару, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, якими визначено митну вартість задекларованого позивачем товару за ціною 0,6322 Доларів / кг.

Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за резервним методом, зокрема, за ціною товару ввезеного на митну територію України згідно з митною декларацією від 26.12.2018 № UA204040/2018/13499

У зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості товару, декларанту було відмовлено в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів та видано картки відмови по кожній з вищенаведених МД.

Позивач не погодився з рішеннями відповідача, але враховуючи потребу у використанні товару в господарській діяльності, та керуючись п.2) ч.3 ст.52, ч.7 ст. 55 МК України, звернувся з проханням випуску товару, що декларується, у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

У зв`язку з відмовою відповідача прийняти вищевказані митні декларації, з метою розмитнення вищевказаного товару, декларантом були подані до митного органу нові митні декларації, у яких ціна ввезеного позивачем товару була визначена відповідно до прийнятих відповідачем рішень про визначення митної вартості та було сплачено усі обов`язкові платежі, на підставі яких митними органом було здійснено митне оформлення товару та товар випущено у вільний обіг.

Проте, позивач вважає, що відповідач відмовив у визнанні заявленої митної вартості ввезеного товару незаконно, необгрунтовано та безпідставно, тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49, 50 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в ч. 2 цієї статті.

Як визначено в ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.03.2019 р. по справі № 814/921/17.

Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 6 цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно приписів ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості, виходив із того, що подані позивачем документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Стаття 57 МК України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст. 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Відповідно до положень ст. 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Одним із видів діяльності позивача є виробництво глинозему. Каустична сода є одним із компонентів глинозему та застосовується позивачем у виробництві.

В ході здійснення господарської діяльності 10.12.2018р. позивач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю ТД «ГалоПолимер», РФ (далі - ТОВ «ГалоПолимер», Продавець) зовнішньоекономічний контракт №20-Е-2018/18-353, за умовами якого придбав натр їдкий (соду каустичну).

Одним із аргументів відповідача є відсутність у поданих позивачем документах інформації щодо страхування товару.

На думку суду, такий висновок митного органу є помилковим, оскільки за умовами вказаного вище контракту від 10.12.2018 року товар не страхувався, що є правом, а не обов`язком сторін договору. Навіть належність товару до речовин 2-го класу небезпеки не є підставою для обов`язкового страхування.

Ненадання позивачем договору з третіми особами, зумовлено тими обставинами, що позивач не продає придбаний за контрактом товар іншим особам, а безпосередньо використовує його в своєму виробництві. Відповідно, позивач не має та не може мати договорів з третіми особами, про що було повідомлено митницю під час розмитнення товару.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було надано митниці безпосередньо контракт, а також специфікацію, де чітко визначена ціна в розмірі 372, 50 доларів США за тонну. Зазначена ціна повністю співпадає з ціною, зазначеною в інвойсах. Також немає розбіжностей між цими документами щодо назви товару, його технічних особливостей, виробника товару, кількості та умов поставки.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей або ознак підробки.

Митниця не надала суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

З наведеного слідує, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Згідно з ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, суд вважає оскаржувані рішення відповідача протиправними, що є підставою для їх скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286, ) до Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-а, м. Миколаїв, 54017, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати:

рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000034/2 від 21.02.2019;

рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000035/2 від 21.02.2019;

рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000043/2 від 27.02.2019;

рішення про коригування митної вартості товарів: №UА504010/2019/000048/2 від 28.02.2019;

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00056 від 21.02.2019;

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00057 від 21.02.2019;

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00069 від 27.02.2019;

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UА504010/2019/00076 від 28.02.2019.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-а, м. Миколаїв, 54017, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286, ) судовий збір в розмірі 1921,00 грн., сплачений платіжним дорученням № 02785 від 11.06.2019р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов