Справа № 819/3118/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2019 року

Київ

справа №819/3118/13-а

адміністративне провадження №К/9901/9373/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Підлісної І.М. від 27.01.2014 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Кузьмича С.М., суддів: Гулида Р.М., Улицького В.З. від 16.12.2014 у справі №819/3118/13-а за позовом Фермерського господарства "Трибухівське" до Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року Фермерське господарство "Трибухівське" (далі - позивач/ Фермерське господарство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - відповідач/податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.07.2013 року № 00, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 429637,50 гривень, з яких: 246431,00гривень за основним платежем та 183206,50гривень за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог, Фермерське господарство зазначає, що податковий орган прийшов до помилкового висновку про необхідність отримання позивачем коду КВЕД 15.83.0 - "Виробництво цукру", оскільки останній не є виробником цукру та переробником цукрових буряків, а є власником цукру, виготовленого з давальницької сировини (вирощеної Фермерським господарством продукції) згідно договорів на технічну переробку цукрових буряків, а відтак позивачем правомірно включено суми ПДВ по поставці цукру та побічної продукції переробки до скороченої податкової декларації з ПДВ відповідних періодів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.01.2017 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сільськогосподарське підприємство, яке здійснює реалізацію цукру, отриманого шляхом переробки іншими підприємствами з сировини (цукрового буряка) замовника на давальницьких умовах для застосування спеціального режиму оподаткування такої діяльності повинно отримати відповідний код КВЕД 15.83.0 і зазначити його у свідоцтві платника спеціального режиму оподаткування.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.07.2013 №0.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем на переробку власного цукрового буряка іншим підприємствам, які без отримання права власності на буряк та продукти переробки здійснювали виробництво цукру та передавали готову продукцію Фермерському господарству, яку в подальшому було реалізовано третім особам. Зазначає, що переробка цукрового буряка може здійснюватися на договірних засадах на давальницьких умовах з отриманням продукції його переробки без отримання коду КВЕД 15.83.0.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, податковий орган зазначає, що спеціальний режим оподаткування, встановлений статтею 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість», а з 01.01.2011р статтею 209 Податкового кодексу України поширюється на підприємства, які здійснюють виробництво цукру за кодом КВЕД 15.83.0, а відтак фермерське господарство, яке передає на переробку цукровий буряк на давальницьких умовах з подальшою реалізацією третім особам повернутої готової продукції (цукру) для застосування спеціального режиму оподаткування такої діяльності повинно отримати відповідний код КВЕД 15.83.0 і зазначити його у свідоцтві платника спеціального режиму оподаткування.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

У запереченні на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу про проведення перевірки від 29.04.2013 №233 та направлень від 12.04.2013 №169-22, №197-17 здійснено позапланову виїзну документальну перевірку Фермерського господарства "Трибухівське" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт перевірки №263/22/36524994 від 20.05.2013.

Перевіркою встановлено, що позивач, не маючи зазначеного в свідоцтві (про реєстрацію сільськогосподарського підприємства, як суб`єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість) коду КВЕД 15.83.0 - "Виробництво цукру", за операціями, проведеними з 01.11.2010 по 22.12.2012, неправомірно відображав в рядку 1 скорочених декларацій ПДВ із реалізованого фізичним особам цукру, в результаті чого Фермерським господарством "Трибухівське" неправомірно завищено податкове зобов`язання в рядку 1 податкової декларації з податку на додану вартість (скороченої) за період з 01.11.2010 по 22.10.2012 ПДВ в сумі 249 781 гривень та відповідно неправомірно було занижено податкове зобов`язання в рядку 1 податкової декларації з податку на додану вартість, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, за період з 01.11.2010 по 22.10.2012, ПДВ в сумі 249 781 гривень.

На підставі акту перевірки керівником податкового органу винесено податкове повідомлення - рішення від 08.07.2013 №00, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 429637,50 гривень, з яких: 246431,00 гривень за основним платежем та 183206,50 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями.

Встановлено, що Фермерське господарство "Трибухівське" зареєстроване суб`єктом спеціального режиму оподаткування ПДВ 01.11.2010 номер свідоцтва із зазначенням КВЕД 01.10.0 "Вирощування зернових і технічних культур" та з 22.10.2012 року свідоцтво номер 200078017 із зазначенням коду КВЕД 10.81 - "Виробництво цукру".

Відповідно до пункту 8-1.6 статті 8-1 Закону України "Про податок на додану вартість", а з 01.01.2011 пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Пунктом 8-1.1 статті 8-1 Закону України "Про податок на додану вартість", а з 01.01.2011 пунктом 209.1 статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 8-1.6 (пункті 209.6) цієї статті, може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно пункту 8-1.2 статті 8-1 Закону України "Про податок на додану вартість", а з 01.01.2011 пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

У абзаці 2 пункту 8-1.10 статті 8-1 Закону України "Про податок на додану вартість", а з 01.01.2011 року у пункті 209.10 статті 209 Кодексу вказано, що для отримання свідоцтва про реєстрацію як суб`єкта спеціального режиму оподаткування сільськогосподарське підприємство реєструється у відповідному органі державної податкової служби з дотриманням правил та у строки, що визначені статтею 9 Закону України "Про податок на додану вартість", а з 01.01.2011 року статтею 183 цього Кодексу для реєстрації платників податку на додану вартість.

У свідоцтві про реєстрацію сільськогосподарського підприємства, як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, крім відомостей, передбачених у свідоцтві про реєстрацію платника податку на додану вартість на загальних підставах, повинен міститися виключний перелік видів діяльності такого сільськогосподарського підприємства.

Вказана норма кореспондується з пунктом 2 розділу VI (Реєстрація платників податку на додану вартість як суб`єктів спеціального режиму оподаткування) Положення про реєстрацію платників податків на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 N 978 , зареєстрованого в Мінюсті 29.12.2010 за № 1400/18695, та пунктом 6.2 розділу VI (Реєстрація платників податку на додану вартість як суб`єктів спеціального режиму оподаткування) Положення про реєстрацію платників податків на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 року №1394, зареєстрованого в Мінюсті 29.11.2011 за № 1369/2010.

Достовірність відомостей про види економічної діяльності сільськогосподарського підприємства підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру, який додається до заяви та містить відомості про види економічної діяльності сільськогосподарського підприємства на основі національного класифікатора України ДК 009:2005 "Класифікація видів економічної діяльності", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26.12.2005 №375 (КВЕД 2005) та з 01.01.2012 національного класифікатора ДК 009:2010 "Класифікація видів економічної діяльності", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 року №457 (КВЕД 2010).

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) передбачає, що вирощування зернових та технічних культур відповідає коду КВЕД 01.11.0, в той же час виробництво цукру відповідає коду 15.83.0 (КВЕД 2005), з 01.01.2012 - 10.81 (КВЕД 2010).

Відтак законодавством не ототожнюються такі види діяльності як вирощування зернових та технічних культур та виробництво цукру.

Враховуючи викладене, спеціальний режим оподаткування, встановлений статтею 8-1 Закону України "Про податок на додану вартість", а з 01.01.2011 статтею 209 Податкового кодексу України, поширюється на підприємства, які здійснюють виробництво цукру за кодом КВЕД (2005) 15.83.0, а з 01.01.2012 КВЕД (2010) 10.81, якщо останній міститься в переліку видів діяльності такого сільськогосподарського підприємства у свідоцтві про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб`єкта спеціального режиму оподаткування.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач може застосовувати спеціальний режим оподаткування виключно до тих видів діяльності, які входять до вказаного у свідоцтві переліку, оскільки право платника на такий порядок оподаткування підтверджується вказаним свідоцтвом.

Наведене в контексті змісту встановлених фактичних обставин у цій справі свідчить про неправильне застосування апеляційним судом згаданих норм матеріального права та помилкове скасування законного рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З урахуванням того, що висновок суду апеляційної інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та відсутність підстав для направлення справи на новий судовий розгляд, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільської області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 скасувати, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду