Справа № 320/5908/19
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 29.08.2019
Справа № 320/5908/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Прокопчука Івана Івановича про визнання протиправним дій та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Прокопчука Івана Івановича та скасувати постанову серії ЕАВ № 132079 від 12 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 12.07.2019 року він керував автомобілем Volvo 440, д/н НОМЕР_1 по вул. Чкалова у напрямку північного переїзду в м. Мелітополі Запорізької області. Біля будинку № 334, він був зупинений патрульним автомобілем Mitsubishi Outlander білого кольору. До його автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції Прокопчук І.І. та вимогав пред`явити документи для перевірки на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ. Протягом перших п`ятнадцяти хвилин інспектор не міг пояснити причину зупинки його автомобіля. Позивач пред`явив водійське посвідчення і свідоцтво про реєстрацію ТЗ і сказав, що він нібито не був пристебнутий ременем безпеки під час руху, чим порушив ч. 5 ст. 121 КУпАП. Так як він був зупинений не за порушення ПДР, а відповідно до ПКМ 11.47, не бачив законних вимог для пред`явлення поліса обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ.

Інспектор одразу склав постанову серії ЕАВ № 132079 від 12 липня 2019, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Вважає, що дана постанова винесена з грубим порушенням вимог актів Законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови притягнення осіб до адміністративної відповідальності, оскільки інспектором було складено завідомо незаконну постанову, на підставі якої він притягнув його до адміністративної відповідальності за відсутності самої події адміністративного правопорушення, відсутність доказів, які б могли підтвердити його вину у скоєнні адміністративного правопорушення, а також його було свідомо позбавлено можливості користуватися усіма процесуальними правами, які передбачені законом, що потягло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Відповідач двічі про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, відзиву на адміністративний позов у встановлений законом строк не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У відповідності до вимог ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення від 12.07.2019 серія ЕАВ № 1320179, інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Прокопчуком І.І. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. /а.с.8-9/.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється судом на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

У відповідності до ст. 252 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, для умов притягнення особи до адміністративної відповідальності з`ясуванню підлягає насамперед факт вчинення адміністративного правопорушення, який може бути встановлений не інакше як на підставі належних та допустимих доказів.

За приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб`єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КУпАП.

При цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення.

Суд враховує, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність прийнятого ним рішення.

Між тим, відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення. Відповідачем не надано до суду відзиву на адміністративний позов, у судове засідання відповідач також не з`явився, тобто не надано жодних заперечень проти доводів адміністративного позову.

Суд також звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів правопорушення не надав, тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути визнана обґрунтованою.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки в матеріалах справи не містяться, а відповідачем до суду не надано, доказів підтвердження порушення позивачем вимог ПДР України, що послугували притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а саме постанови серії ЕАВ № 132079 від 12 липня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 293 КУпАП, ст. ст. 71, 161-163 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Прокопчука Івана Івановича про визнання протиправним дій та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 132079 від 12 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, винесену інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Прокопчуком Іваном Івановичем.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В.Юрлагіна