Справа № 440/2724/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2724/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
визнання протиправним та скасування пункту 5 протоколу № 55 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва чи інвалідності військослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11 травня 2019 року щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 975 від 25 грудня 2013 року;
зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду ІІ групи з 27 серпня 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 серпня 2015 року органом медико-соціальної експертної комісії йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок наявності захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв`язку із встановленням групи інвалідності позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду ІІ групи, інвалідність, якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом № 55 від 11 травня 2019 року позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з пропуском трирічного строку з дня виникнення у нього такого права. На переконання позивача, пропуск трирічного строку звернення за одноразової грошовою допомогою ним не пропущено, оскільки із відповідними заявами він неодноразово звертався до Полтавського ОВК, однак останній за результатами вивчення поданих матеріалів без вирішення питання про передачу документів ОСОБА_1 розпоряднику бюджетних коштів повідомляв позивача про необхідність їх доопрацювання.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
06 серпня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких Полтавський ОВК заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивач пропустив трирічний строк на реалізацію свого права на призначення одноразової грошової допомоги. Крім того, третьою особою наголошено на тому, що у 2016 року позивачу призначено одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в порядку статті 48 Закону України "Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що в силу вимог частини сьомої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виключає можливість призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" /а.с. 29-30/.
21 серпня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому Міністерство оборони України, посилаючись на приписи частин сьомої та восьмої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що діяла станом на дату виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги), вказувало на відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу спірної соціальної виплати /а.с. 45-49/.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05 листопада 1974 року по 26 травня 1998 рік проходив дійсну військову службу. У період з 09 березня 1989 року по 12 липня 1989 року позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 21-23/.
27 серпня 2015 року під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 17/.
У зв`язку з вказаними обставинами позивачу 12 лютого 2016 року призначено одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 284,40 грн. в порядку статті 48 Закону України "Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /а.с. 38/.
У зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності позивач 11 вересня 2018 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги /а.с. 32/.
Листом № 12/2200 від 18 вересня 2018 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що згідно довідки Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації № 04-24/1010 від 05 липня 2018 року ОСОБА_1 12 лютого 2016 року отримано компенсацію за шкоду заподіяну здоров`ю в порядку статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не вбачається /а.с. 13/.
Вищевказана відмова Полтавського ОВК стала предметом оскарження в адміністративній справі № 440/3823/19.
За результатами судового розгляду рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 440/3823/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: взнано протиправною та скасовано відмову Полтавського ОВК у складенні висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оформлену листом Полтавського ОВК від 18 вересня 2018 року № 12/2200; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти та направити Міністерству оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної статтями 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" як інваліду ІІ групи.
Після набрання законної сили вищевказаним судовим актом відповідач 26 березня 2019 року правив заяву позивача разом з усіма приєднаними до неї документами на адресу Міністерства оборони України /а.с. 31/.
За результатами розгляду документів позивача комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято оформлене протоколом № 55 від 11 травня 2019 року рішення про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що із заявою про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся з попуском трирічного строку з дня виникнення у нього права на отримання зазначеної соціальної виплати /а.с. 39-40/.
Зазначена відмова стала підставою для звернення позивача до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.
Частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення групи інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.
З огляду на зазначене, до правовідносин з приводу отримання позивачем одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, зумовленої пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, застосуванню підлягають положення законодавства, що діяли станом на 27 серпня 2015 року (дата встановлення позивачу інвалідності).
Частиною другою статті 16 Закону № 2011- ХІІ (в редакції, що діяла станом на дату встановлення позивачу групи інвалідності) визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2011- ХІІ 4) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Разом з цим, частиною восьмою статті 16-3 цього Закону (в редакції, що діяла станом на дату встановлення позивачу групи інвалідності) передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
З матеріалів справи встановлено, що інвалідність позивачу встановлена 27 серпня 2015 року, однак із заявою про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся лише 18 вересня 2018 року, тобто поза межами трирічного строку, встановленого частиною восьмою статті 16-3 Закону № 2011- ХІІ для реалізації права на отримання зазначеної соціальної виплати.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що упродовж 2017 року він неодноразово подавав до Полтавського ОВК заяви про призначення одноразової грошової допомоги, а відтак не пропустив трирічний строк звернення для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, з огляду на таке.
Наявними в матеріалах справи копіями заяв позивача та відповідей третьої особи на них підтверджено, що з належним чином підготовленим пакетом документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОВК лише 18 вересня 2018 року /а.с. 11-16/. Вищевказані обставини встановлені також рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 440/3823/19.
Відтак, оформлене пунктом 5 протоколу № 55 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва чи інвалідності військослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11 травня 2019 року рішення про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Крім того, судом встановлено, що 12 лютого 2016 року позивачу призначено одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в порядку статті 48 Закону України "Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /а.с. 38/.
З письмових пояснень третьої особи встановлено, що вищевказана компенсація отримана ОСОБА_1 .
Частиною сьомою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено: якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Відтак, отримання позивачем компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої статтею 48 Закону України "Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виключає можливість призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Вищевказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 27 березня 2019 року у справі № 760/8809/17.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В дослідженому судом випадку відповідачем доведено правомірність спірного рішення щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з огляду на що, під час прийняття спірного рішення Міністерство оборони України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, в зв`язку із чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 243-245, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168, ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова