Справа № 160/5630/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Справа № 160/5630/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.06.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати позивачеві, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до страхового та пільгового стажу періоди роботи гороноробочим очисного вибою з повними робочим днем під землею на Шахті «Комсомольська» з 19.02.1996 по 22.05.1997 та період роботи на шахті «ім. В.В. Вахрушева» горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею та машиністом гірничих виймальних машин підземним з повним робочим днем під землею з 24.12.1997 по 31.12.1998 та здійснити призначення пенсії з дня звернення з відповідною заявою, тобто 29.05.2019.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.
02.07.2019 від позивача на виконання ухвали надійшов уточнений адміністративний позов, у якому позовні вимоги викладені у такій редакції:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , викладеної в листі №138/03.22/19 від 06.06.2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати позивачеві, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до страхового та пільгового стажу періоди роботи гороноробочим очисного вибою з повними робочим днем під землею на Шахті «Комсомольська» з 19.02.1996 по 22.05.1997 та період роботи на шахті «ім. В.В. Вахрушева» горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею та машиністом гірничих виймальних машин підземним з повним робочим днем під землею з 24.12.1997 по 31.12.1998 та здійснити призначення пенсії з дня звернення з відповідною заявою, тобто 29.05.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- листом начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №14 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №138/03.22/19 від 06.06.2019, позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах;
- позивач не погоджується з вищезазначеною відмовою, оскільки ним була надана трудова книжка, в якій зазначені всі періоди його роботи;
- ОСОБА_1 вважає, що стаж його роботи на Шахті «Комсомольська» горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею з 19.02.1996 по 22.05.1997 та на Шахті «ім. В.В. Вахрушева» горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею і машиністом гірничо виїмкових машин підземним з повним робочим днем під землею з 24.12.1997 по 31.12.1998 за відсутності пільгових довідок та даних в індивідуальних відомостях інформації про сплату внесків та спец стаж, безпідставно не враховані йому до пільгового стажу згідно з ст. 114 Закону;
- позивач зазначає, що має право на зарахування йому на пільгових умовах періодів роботи на відповідних шахтах, оскільки він працював в той час, коли Донецька та Луганська області були невід`ємною частиною України, при цьому, хоча й з набранням чинності Законом №1207-VII території Донецької та Луганської областей віднесені до тимчасово окупованих територій, проте досі залишаються невід`ємною частиною України;
- позивач звертає увагу, що в його трудовій книжці є необхідні записи за спірні періоди, які завірені печаткою підприємства;
- крім того, відповідач не застосував жодної з правових процедур підтвердження пільгового стажу, передбачених Порядком (Постанова КМУ від 12.08.1993 №637), а також не врахував, що доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової окупації частини території Донецької та Луганської областей;
- професія «підземний гірничий робітник очисного вибою», за якою працював позивач, віднесена до Списку №1;
- посилання відповідача на те, що спірні періоди роботи у зв`язку з відсутністю пільгових довідок та даних в індивідуальних відомостях інформації про сплату внесків та спецстаж не враховані до пільгового стажу позивача, на думку позивача, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством, також не може впливати на його право на призначення пенсії на пільгових умовах, а інших підстав для незарахування зазначених періодів до пільгового стажу роботи позивача відповідачем в листі-відмові не зазначено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач позов не визнав, 18.07.2019 надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, в якому зазначив таке:
- пільговий стаж згідно з статтею 114 Закону за періоди роботи на шахті «Комсомольська» з 19.02.1996 по 22.05.1997 та на шахті «ім. В.В. Вахрушева» з 24.12.1997 по 31.12.1998 не має законних підстав;
- з 03.01.2019 по теперішній час заявник працює машиністом гірничих виймальних машин 6 розряду з повним робочим днем під землею в ВАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» стаж на якому враховано для визначення права для призначення пенсії на пільгових умовах;
- страховий стаж 24 роки 8 місяців 8 дні, в тому числі пільговий стаж за ст. 114 Закону складає 16 років 4 місяців 16 дні, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах (менше 25 років).
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
29.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Листом відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 06.06.2019 №138/03.22-19 «Про відмову в призначенні пенсії» позивачеві відмовлено в призначенні пенсії згідно з частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недостатністю пільгового стажу.
Підставою для відмови у призначенні пенсії позивачеві відповідачем зазначено, що позивачем не були надані пільгові довідки за роботу на підприємствах: ДВАТ шахті «Комсомольска»; ВП ш. «Комсомольска» ДП «Антрацит», шахті ім. «В.В.Вахрушева» та ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит». Страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 8 місяців 8 днів, в тому числі пільговий стаж по ст. 114 Закону складає 16 років 4 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пільгової пенсії.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За положеннями частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За положеннями статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Із записів трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач навчався та працював:
- 01.09.1991 зарахований за спеціальністю «Машиніст бурової установки, електрогазозварник» в ПТУ №69 м. Антрацит (наказ №12-К від 01.09.92);
- 15.01.1996 відрахований з ПТУ №69 м. Антрацит у зв`язку з закінченням терміну навчання (наказ №1-К від 15.01.96);
ДВАТ шахта «Комсомольська»:
- 19.02.1996 прийнятий горноробочим з повним робочим днем під землею (наказ №32-ок від 19.02.96);
- 20.09.1996 переведений горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею (наказ №226-ок від 22.05.96);
- 22.05.1997 звільнений за власним бажанням (наказ №92-ок від 22.05.97);
Шахта ім. В.В. Вахрушева:
- 24.12.1997 прийнятий горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею (наказ №754п від 22.12.97);
- 14.06.1999 закінчив курси МГВМ при Ровенському УКК;
- 19.11.1999 переведений машиністом гірничовиймальних машин підземним з повним робочим днем під землею (наказ №595к від 19.11.99);
- 20.06.1997 робоче місце атестовано за списком №1 (наказ №285 від 20.06.97);
- 20.06.2007 робоче місце атестовано за умовами праці за списком №1 (наказ №498 від 20.06.07);
- 20.10.2008 звільнений за власним бажанням (наказ №932п від 21.10.08);
Відокремлений підрозділ шахта «Комсомольська» Державного підприємства «АНТРАЦИТ»:
- 27.10.2008 прийнятий машиністом гірничовиїмкових машин з повним робочим днем під землею (наказ №389ок від 27.10.2008);
- робоче місце атестовано за списком №1 (наказ №64 від 01.02.2008);
- 03.03.2009 звільнений за власним бажанням (наказ №76-ок від 03.03.2009);
Шахта ім. В.В. Вахрушева:
- 10.03.2009 прийнятий машиністом гірничовиймальних машин з повним робочим днем під землею (наказ №234к від 10.03.09);
- 15.01.2010 переведений машиністом гірничовиймальних машин 6 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №44кк від 15.01.10);
- робоче місце атестовано за списком №1 (наказ №498 від 20.06.2007);
- 29.12.2011 звільнений у зв`язку з переведенням у відокремлений підрозділ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (наказ №1458-к від 29.11.2011);
ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» відокремлений підрозділ «Шахта ім. В.В. Вахрушева»:
- 30.12.2011 прийнятий машиністом гірничовиймальних машин 6 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №1к від 30.12.2011);
- ВП «Шахта ім. М.В.Фрунзе», ВП «Шахта ім. В.В. Вахрушева», ВП «ГОФ «Вахрушевська» об`єднані в ВП «Шахтоуправління Ясенівське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (наказ ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» від 20.12.2012 №677);
- робота продовжена в ВП «Шахтоуправління Ясенівське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (наказ №2к від 01.04.2013);
- за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (накази №1096 від 20.06.2012 та №169 від 03.04.2013);
- 20.03.2017 звільнений за власним бажанням (наказ №451-квід 20.03.2017);
Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»:
- 03.01.2019 прийнятий машиністом гірничовиймальних машин 6 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №1/3к від 02.01.2019);
- за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (розпорядження про підсумки атестації №4922 від 08.12.2014).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює машиністом гірничовиймальних машин 6 розряду з повним робочим днем під землею у ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» по теперішній час.
Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, що діяв до 11 березня 1994 року, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діяв до 16 січня 2003 року, Список №1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16 січня 2003 року, що діяв до 24 червня 2016 року та Список №1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Таким чином, професії та посади позивача, за якими він працював та продовжує працювати на день розгляду справи, віднесені до Списку №1.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
При цьому, зі змісту преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-VІІ (далі Закон №1207-VII; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
В силу приписів статей 1 та 3 Закону № 1207-VII, тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України. Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Відповідно до указу Президента України від 07.02.2019 №32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях віднесено, зокрема, й м. Антрацит (у тому числі селище міського типу Боково-Платове, селище Лісне, селище Мельникове, селище Садовий, селище Христофорівка, селище міського типу Верхній Нагольчик, селище міського типу Дубівський, село Оріхове, селище міського типу Кам`яне, селище міського типу Кріпенський, селище міського типу Щотове, село Зелений Курган, селище Степове) та м. Ровеньки (у тому числі АДРЕСА_3 типу Любимівка, селище міського типу АДРЕСА_4 , селище міського типу АДРЕСА_5 АДРЕСА_6 АДРЕСА_7 Гірник АДРЕСА_8 АДРЕСА_9 міського типу Михайлівка АДРЕСА_8 селище міського типу Тацине, селище міського типу Нагольно- АДРЕСА_10 АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 селище АДРЕСА_11 Картушине, село АДРЕСА_12 селище міського АДРЕСА_13 Ясенівський АДРЕСА_8 село АДРЕСА_1 Копальні, село Благівка, село Грибуваха АДРЕСА_12 село Платонівка АДРЕСА_8 село Улянівка).
Вищенаведене позбавляє позивача можливості отримати уточнюючи довідки про пільговий стаж роботи ДВАТ шахті «Комсомольска»; ВП ш. «Комсомольска» ДП «Антрацит», шахті ім. «В.В.Вахрушева» та ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», оскільки дані підприємства знаходяться на тимчасово окупованій території України.
З огляду на викладене, посилання органу Пенсійного фонду на ненадання позивачем довідок, підтверджуючих пільговий стаж, не приймаються судом до уваги, у зв`язки з тим, що такі довідки не є вирішальними документами для визначення стажу позивача на підземних роботах. Записів в трудовій книжці для цього повністю достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день в шахті.
Поряд із цим, відповідно до положень статі 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-VI суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини2 (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), Судом зазначено, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Крім того, у рішенні від 08.07.2004 «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» Європейський суд з прав людини, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністрівським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 10 травня 2001 року в справі «Кіпр проти Туреччини» також наголошував, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Таким чином, відповідач безпідставно відмовляє позивачеві у зарахуванні йому до пільгового стажу роботи періодів роботи на Шахті «Комсомольська» з 19.02.1996 по 22.05.1997 та період роботи на шахті «ім. В.В. Вахрушева» горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею та машиністом гірничих виймальних машин підземним з повним робочим днем під землею з 24.12.1997 по 31.12.1998 з підстав того, що ним не надані довідки підприємств, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до пільгового стажу ОСОБА_1
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, з аналізу чинного законодавству та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 в пенсії за віком на пільгових умовах, викладена в листі №138/03.22/19 від 06.06.2019, є протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача.
Однак, суд звертає увагу на положення частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі вищенаведених норм, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне викласти позовні вимоги в іншій редакції та визнати протиправною та скасувати рішення Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №14 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.06.2019 №138/03.22/19 «Про відмову в призначенні пенсії».
Крім цього, суд зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд звертає увагу, що у період з 01.09.1992 по 12.01.1996 ОСОБА_1 навчався в ПТУ №69 м. Антрацит за спеціальністю «Машиніст бурової установки, електрогазозварник», що окрім записів трудової книжки позивача також підтверджується наявною у матеріалах справи копією диплома кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 .
Відповідно до наданого відповідачем до суду витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії зазначений період 3 роки 4 місяці 12 днів зараховано до страхового стажу позивача з позначкою «навчання у вищих/середн.НЗ» у графі «Трудова діяльність».
Як передбачено частиною 1 статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №103/98-Вр (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як вже зазначено судом вище, ОСОБА_1 прийнятий у ДВАТ шахта «Комсомольська» горноробочим з повним робочим днем під землею з 19.02.1996, тобто перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
З огляду на вищенаведені норми, суд наголошує, що час навчання позивача у період з 01.09.1992 по 12.01.1996 повинен бути врахований до трудового стажу як стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.
Проте, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем в порушення вищенаведеною норми не зараховано період навчання в ПТУ №69 м. Антрацит з 01.09.1992 по 12.01.1996 до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача на підставі положень частини 2 статті 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період навчання в ПТУ №69 м. Антрацит з 01.09.1992 по 12.01.1996.
Таким чином, у позивача достатньо стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV.
Крім цього, вирішуючи питання про зобов`язання відповідача здійснити призначення пенсії з дня звернення з відповідною заявою, суд звертає увагу на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
В той же час, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення №28-2 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Зазначена норма не передбачає дискреційних повноважень у відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії у розумінні Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року.
Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії з 29.05.2019.
За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений ОСОБА_1 при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 18.06.2019 №032810092, підлягає стягненню з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 в пенсії за віком на пільгових умовах, оформлено листом №138/03.22/19 від 06.06.2019, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії згідно з частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоду навчання в ПТУ №69 м. Антрацит з 01.09.1992 по 12.01.1996.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи на Шахті «Комсомольська» з 19.02.1996 по 22.05.1997 та на шахті «ім. В.В. Вахрушева» горноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею та машиністом гірничих виймальних машин підземним з повним робочим днем під землею з 24.12.1997 по 31.12.1998.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії з 29.05.2019.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно