Справа № 640/15952/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 вересня 2019 року № 640/15952/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві
проскасування постанови, Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: -Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, За участю: - від позивача не прибув; - від відповідача - не прибув; Від третьої особи - Курганська Л.В.;
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив: - визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.08.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №59275601; - зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві поновити виконавче провадження №59275601.

Позовні вимоги мотивовані передчасністю винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, оскільки повне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/9601/18, на виконання якого виданий 16 травня 2019 року виконавчий лист, не відбулось.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 03 вересня 2019 року.

В судове засідання 03 вересня 2019 року позивач та відповідач не прибули, хоча завчасно попереджались про дату, час та місце проведення судового засідання; клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Прибув представник третьої особи, який заперечував проти задоволення позовних вимог, наголосивши, що рішення суду виконано, позивачу нараховано та виплачено різницю пенсійних виплат з 25 квітня 2019 року. Кошти за період з 01 липня 2017 року по 24 квітня 2019 року нараховані та будуть виплачені в порядку черговості надходження судового рішення та перерахування коштів з бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.

Суд, заслухавши доводи представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази, дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року у справі №826/9601/18, залишеним в силі ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м Києві задоволені частково.

Так судовим рішенням визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098168) щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.07.2017 на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335 із розрахунку 90 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше фактично проведених виплат, без обмеження її граничного розміру.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року видано виконавчий лист 16 травня 2019 року.

На підставі виконавчого листа №826/9601/18 від 16 травня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову від 05 червня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №59275601.

02 серпня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

З вказаної постанови ВП №59275601 від 02 серпня 2019 року вбачається, що листом від 29 липня 2019 року №167210/07 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило державного виконавця, що після проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року становить 35999,10 грн. Різницю пенсії з 25 квітня 2019 року (дата набрання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду законної сили) по 30 червня 2019 року в сумі 58122,90 грн. перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в липні 2019 року.

Кошти за період з 01 липня 2017 року по 24 квітня 2019 року нараховані на виконання рішення суду в сумі 575945,10 грн. будуть виплачені згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

Кабінетом Міністрів України, який є розпорядником бюджетних коштів, прийнято постанову від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою передбачено, що виплату перерахованих пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01 січня 2018 року.

Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісячно окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

У разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого Постановою 103 розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Також, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», пунктом 2 якої встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого Постановою 649.

На підставі вищенаведених Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в листі від 29 липня 2019 року №167210/07 відомостей, державний виконавець дійшов висновку, що вказані обставини виключають можливість вчинення державним виконавцем подальших дій в порядку статей 63, 75 та статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Позивач, не погоджуючись із винесеною державним виконавцем постановою про повернення виконавчого документа від 02 серпня 2019 року, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із заявленим позовом щодо їх захисту.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини шостої статті 26 цього Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені підстави для повернення виконавчого документу стягувачу.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

З оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №59275601 від 02 серпня 2019 року вбачається, що державний виконавець повернув виконавчий документ на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд не погоджується з рішенням відповідача з огляду на наступне.

Державний виконавець вважає достатнім для повернення виконавчого документа стягувачу наявність інформації, викладеної в листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29 липня 2019 року №167210/07,зокрема щодо того, що кошти за період з 01 липня 2017 року по 24 квітня 2019 року нараховані на виконання рішення суду в сумі 575945,10 грн. будуть виплачені згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 8 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою (пункт 5).

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія) (пункт 6).

Комісія утворюється у складі не менше семи осіб. Персональний склад комісії, її голова, заступник голови та секретар затверджуються Головою правління Пенсійного фонду України.

Засідання комісії є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її складу і проводяться у разі потреби, але не рідше одного разу на місяць (пункт 7).

Комісія приймає одне з таких рішень:

про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання (пункт 8).

З наведеного слідує, що виплата коштів, визначених судовим рішенням, яке до того ж набрало законної сили, фізичній особі залежить від певних дій та рішень органу Пенсійного фонду (боржника) та Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду в Пенсійному фонду України.

Втім, статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як вірно наголосив представник позивача у позові, судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не лише здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року, але й здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.07.2017 на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335 із розрахунку 90 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше фактично проведених виплат, без обмеження її граничного розміру.

При цьому, а ні резолютивна частина судового рішення, а ні його мотивувальна частина не містять посилань на будь-які обмеження чи способи виконання таких виплат.

Тобто, станом на час винесення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №59275601 від 02 серпня 2019 року, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року в повній мірі виконано не було.

Крім того, не доречним є посилання в оскаржуваній постанові на постанову Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 визнано нечинними.

За наведених обставин повернення виконавчого документа стягувачу є передчасним.

Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.08.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №59275601 - підлягають задоволенню.

Що стосується іншої вимоги - зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві поновити виконавче провадження №59275601, - суд відмовляє у її задоволенні з огляду на те, що саме Законом України «Про виконавче провадження» врегульований алгоритм дій державного виконавця при примусовому виконанні виконавчих документів.

У відповідності з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням всього вищевикладеного та зважаючи на те, що доказів повного виконання судового рішення станом на час прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови суду не надано, позов підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.08.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №59275601.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (код 34691374, 03056, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 32) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 384,20 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко