Справа № 308/8367/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8561/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Китаю ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року, ухвалене суддею Деметрадзе Т.Р. в місті Ужгороді о 15 год. 22 хв. у справі № 308/8367/19 за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Китаю ОСОБА_1 (з ним у супроводі малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про затримання з метою забезпечення видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася з позовом в суд до громадянина Китаю ОСОБА_1 (з ним у супроводі малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про затримання з метою забезпечення видворення за межі України.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач о 16 год. 00 хв. 17.07.2019 року виявлений та затриманий у складі групи осіб начальником групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби «Великий Березний», на відстані 50 метрів від державного кордону в районі 69-70 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону з України у Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, у зв`язку чим, відповідача, відповідно до ст. 263 КУпАП, затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. У зв`язку з цим позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Затримано громадянина Китаю ОСОБА_1 (з ним у супроводі малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк шість місяців починаючи з часу фактичного затримання.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, громадянином ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, громадянин Китаю ОСОБА_1 посилається на те, що на момент затримання у нього була наявна дійсна довідка про звернення за захистом в Україні № 009087 від 22.12.2018 року. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на лист ГУ ДМС України у Львівській області, в якому зазначено, що довідка про звернення за захистом в Україні № 009087 від 22.12.2018 року є недійсною, оскільки відповідач не скористався правом на оскарження рішення ДМС України № 196-19 від 23.05.2019 року про відмову у визнанні біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, з тих причин, що рішення ДМС України № 196-19 від 23.05.2019 року не надіслане відповідачу, а тому відповідач не мав можливості його оскаржити. Відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи щодо законності перебування відповідача на території України, а тому, на думку відповідача, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняте нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

23 серпня 2019 року на адресу апеляційного суду від представника відповідача Лучинець Олександра Вацлавовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник позивача з 24.08.2019 року по 02.09.2019 року перебуватиме у відпустці.

Апеляційний суд вважає, що це клопотання необхідно залишити без задоволення з тих підстав, що строк розгляду апеляційним судом такої категорії справ відповідно до ч.17 ст. 289 КАС України є скороченим та становить 10 днів з моменту закінчення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також з тих підстав, що явка учасників справи не є обов`язковою, а справу може бути розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, які належним чином повідомлені про судове засідання, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку передбаченому ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 17.07.2019 року о 16 год. 00 хв. виявлений та затриманий у складі групи осіб начальником групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби «Великий Березний», на відстані 50 метрів від державного кордону в районі 69-70 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону з України у Словацьку Республіку громадянин Китаю ОСОБА_1 (з ним у супроводі малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Документів, що підтверджують законність перебування на території України відповідач не мав.

17 липня 2019 року стосовно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

19 липня 2019 року в.о. начальника Чопського прикордонного загону прийняв рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у відповідача немає законних підстав перебування на території України, а також документів, які дають право на перетин державного кордону, суд першої інстанції вирішив задовольнити адміністративний позов.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Виходячи з цієї норми, законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, звернення з цим позовом можливе у випадку, коли відсутня потреба ідентифікації особи, а країна громадянської належності особи встановлена до подання такого позову.

Водночас, подання такого позову не пов`язано законодавцем з процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч. 3 та 4 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому у випадку, що розглядається, користуються пріоритетом у застосуванні.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи відсутність у іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, документа, що дає право на виїзд з України, а також високий ризик втечі, у позивача виникла необхідність затримати відповідача з метою забезпечення видворення за межі України.

Водночас, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про те, що довідка ДМС України про звернення за захистом в Україні № 009087 від 22.12.2018 року на момент затримання була чинною, а позивач цієї обставини не з`ясував, оскільки позивач отримавши листом № 21/859 від 18.07.2019 року інформацію від ГУ ДМС України у Львівській області про те, що довідка про звернення за захистом в Україні є недійсною, не міг діяти інакше і встановлювати обставини, які не входять до повноважень органу прикордонної служби.

Відповідач висловив твердження про те, що довідка ДМС України про звернення за захистом в Україні № 009087 від 22.12.2018 року не могла бути визнана недійсною, а отже була чинною на момент затримання відповідача, з тих підстав, що відповідач не отримав відповідного рішення ДМС України про відмову у визнанні біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту, а тому був позбавлений можливості його оскаржити.

Апеляційний суд вважає, що ці обставин не входять до предмету доказування у цій справі, а тому не підлягають дослідженню та встановленню.

Таким чином, на думку апеляційного суду, позивач підставно звернувся з цим позовом, який суд першої інстанції правильно задовольнив, оскільки є для цього підстави зазначені в статті 289 КАС України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Китаю ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року в справі № 308/8367/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складено 29.08.2019 року