Справа № 0740/886/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року№ 857/6430/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі №0740/886/18 (суддя Ващилін Р.О., рішення ухвалене о 10/45 год, м.Ужгород, повний текст складено 30 травня 2019 року) за його позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними дій, наказів та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - Головне управління) в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.213-219), просив:

визнати протиправними (незаконними) дії відповідача щодо звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Тячівського Відділу поліції Головного управління (далі - Посада; Відділ поліції відповідно);

визнати протиправними (незаконними) та скасувати накази начальника Головного управління полковника поліції Стефанишина Р .І. (далі - Начальник) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Тячівського ВП ГУНП» від 20.07.2018 №1443 (далі - Наказ №1443) та «По особовому складу» від 10.09.2018 №189 о/с (далі - Наказ №189 о/с) в частині, що стосується звільнення позивача з Посади;

зобов`язати Начальника скасувати у його трудовій книжці запис щодо звільнення, так як останній внесений всупереч пункту 2.26 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України (далі - МЮУ), Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в МЮУ 17.08.1993 за №110; далі - Інструкція) та на підставі незаконного наказу;

зобов`язати Начальника (іншу уповноважену службову особу, яка здійснюватиме керівництво Головного управління на момент виконання судового рішення в даній справі) поновити позивача на Посаді та нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дати звільнення до набрання рішенням суду законної сили;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на Посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління змінити дату звільнення в Наказі №189 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 11.09.2018 на 15.09.2018. Зобов`язано Головне управління належним чином оформити в трудовій книжки ОСОБА_1 запис про звільнення в частині формулювання причини звільнення, відповідно до вимог Інструкції. Стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2018 по 14.09.2018 у розмірі 982,52 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги посилаючись на окремі обставини справи вказує, що його звільнено зі служби в Національній поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного за результатами проведеного службового розслідування та встановлення факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), зникнення з місця події, допущення негідної поведінки, що проявилася у не з`явленні на службу, не повідомлені завчасно безпосереднього керівника про перебування на лікарняному, запереченні причетності до скоєного ДТП. Накази відповідача щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення та звільнення вважає протиправними, оскільки висновки службового розслідування не відповідають фактичним обставинам справи. Так, зокрема, стверджує, що на момент ДТП перебував у салоні автомобіля в якості пасажира, а не водія. Залишення місця ДТП обґрунтовує поганим самопочуттям та стресовим станом. Зазначає, що повідомити про ДТП не міг, оскільки його мобільний телефон внаслідок падіння перестав працювати. Однак, зауважує, що про ДТП було повідомлено чергового Відділу поліції громадянином ОСОБА_3 Зазначає, що він також продублював це повідомлення, коли отримав таку можливість, а тому вважає, що факт неповідомлення не знайшов свого підтвердження. Вказує, що пояснення аналогічного змісту подавав під час проведення службового розслідування. Разом з тим, ця обставина не була враховано, а службове розслідування проведено поверхнево та упереджено.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач в судове засідання не надіслав свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на те, що відповідач при звільненні позивача з Посади допустив процедурне порушення, що виявилось у звільненні останнього під час тимчасової непрацездатності та невідповідність запису про звільнення встановленим Інструкцією вимогам.

Щодо відмовлених позовних вимог, то цей суд зазначив, що Головним управлінням доведено, що при звільненні позивача зі служби в поліції було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду заподіяну авторитету поліції, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, у зв`язку із чим застосування до апелянта дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є законним та обґрунтованим.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлена та підтверджено матеріалами справи те, що позивач з 2011 року проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах. На Посаді працює з 16.12.2016 (т.1 а.с.138).

19.07.2018 Головним управлінням прийнято наказ №1422 «Про призначення службового розслідування», яке проводилось у відповідності до положень «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) від 12.03.2013 №230 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2013 за №541/23073; далі - Інструкція №230) (т.1 а.с.92).

Підставами для прийняття вказаного наказу стали обставини, що мали місце 18.07.2018 щодо ДТП за участю працівника поліції. Так, цього дня о 18/19 год до Відділу поліції надійшло повідомлення зі служби « 102» щодо заяви громадянина ОСОБА_3 про ДТП за участю працівника поліції. В такій заяві заявник повідомив про те, що, на його думку, працівник поліції - водій автомобіля з іноземною реєстрацією не впорався з керуванням, з`їхав в кювет та перекинувся на кришу. На його думку, водій перебував в стані алкогольного сп`яніння. Про вказану подію на ім`я начальника Відділу поліції складено рапорт від 19.07.2018 (т.1 а.с.93-94).

Також 18.07.2018 о 20/04 год до Відділу поліції надійшло повідомлення зі служби « 102» про звернення анонімної особи, в якому повідомлялося про скоєну працівником поліції ОСОБА_1 , що проживає в с.Угля, ДТП неподалік школи, в стані алкогольного сп`яніння. Проінформовано, що вказана особа втекла з місця події у невідомому напрямку. Про вказане повідомлення на ім`я начальника Відділу поліції складено рапорт від 19.07.2018 (т.1 а.с.95 - 96).

Відповідно до рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління ОСОБА_14 19.07.2018 ОСОБА_1 був відсутній під час проведення планового етапу згідно з дорученням від 19.07.2018 №538/106/29/1-2018, однак повідомив в телефонному режимі, що знаходиться на лікарняному (т.1 а.с.124).

За результатами службового розслідування складено висновок, який затверджений Начальником 20.07.2018 (далі - Висновок; т.1 а.с.148-154).

Відповідно до Висновку встановлено, що 18.07.2018 близько 18/19 год інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Відділу поліції лейтенант поліції ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Шкода-Октавія», Чеської Республіки, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Шевченка в с.Вільхівці-Лази Тячівського району, не впорався з керуванням та з`їхав за межі проїжджої частини дороги, в результаті чого автомобіль перекинувся на дах і зазнав механічних пошкоджень. Після цього місцеві мешканці, які підійшли на допомогу, витягнули ОСОБА_1 із зазначеного транспортного засобу. Проте коли він дізнався про виклик на місце події поліції, то зник на автомобілі місцевого мешканця (громадянина ОСОБА_7 ). У подальшому по приїзду на місце події працівників Відділу поліції, а також ВІОС УКЗ і Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - НП) місцезнаходження ОСОБА_1 встановити не вдалося, оскільки його мобільний телефон був вимкнений, а по місцю проживання він був відсутній.

Опитаний під час службового розслідування офіцер поліції Відділу поліції майор поліції ОСОБА_13 та інспектор цього ж відділу старший лейтенант поліції ОСОБА_9 . підтвердили, що місцезнаходження ОСОБА_1 при здійсненні його розшуку вони встановити не змогли (т.1 а.с.114 - 115).

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_1 перебував під час ДТП у цивільному одязі, поза службою, зі слів очевидців ДТП з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджувалося запахом із ротової порожнини та нечіткою ходою.

Вказані обставини підтвердили допитані на місці події очевидці, а саме, громадянин ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , надавши відповідні письмові пояснення, що містяться в матеріалах службового розслідування (т.1 а.с.97-98).

В подальшому громадянин ОСОБА_7 повернувся на місце події з батьком поліцейського та його дружиною та намагалися забрати автомобіль марки «Шкода-Октавія» на евакуаторі, чому завадили працівники патрульної поліції.

Жодних пояснень від громадянина ОСОБА_7 з приводу вказаної події відібрати не вдалося, оскільки останній відмовився від надання таких, посилаючись на норми статті 63 Конституції України (т.1 а.с.120-121).

19.07.2018 ОСОБА_1 на службу не з`явився, повідомивши ОСОБА_14 про перебування на лікарняному.

В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення і від лікаря травматологічного кабінету Тячівської поліклініки ОСОБА_11 , у якого позивач 19.07.2018 був на огляді зі скаргами на головний біль, біль у правому плечовому та лівому променевому зап`ясті, які отримав, зі слів хворого, 18.07.2018 у побуті внаслідок падіння. Хворому відкрито лікарняний лист та призначено амбулаторне лікування (т.1 а.с.129).

За змістом наданих ОСОБА_1 пояснень, останній заперечив факт керування автомобілем марки «Шкода-Октавія» під час ДТП та повідомив, що за кермом знаходився його батько - ОСОБА_12 Залишення місця події обґрунтував тим, що він не був водієм та поїхав переодягнутися у зв`язку з забрудненим одягом. Зазначив, що після ДТП знаходився по місцю проживання. Також пояснив, що не доповів про вказану подію керівництву, оскільки перебував у стресовому стані. Причини виходу на роботу 19.07.2018 із запізненням аргументував необхідністю лікарського огляду, при чому наголошував на завчасному повідомленні керівника про вказану обставину (т.1 а.с.102-105).

На підставі зазначеного Висновком визначено, що за порушення вимог статей 1 та 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Закон №3460-IV; Дисциплінарний статут відповідно), статей 12, 18 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), пунктів 4, 5 розділу 2 «Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1377 (зареєстровано в МЮУ 01.12.2015 за №1498/27943; далі - Інструкція №1377), пункту 1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179 (зареєстровано в МЮУ 06.12.2016 за №1576/29706), наказу Головного управління «Про затвердження Положення про сектори реагування патрульної поліції у відділах та відділеннях поліції ГУНП в Закарпатській області» від 03.08.2016 №811, що проявилося у скоєнні вчинку, який компрометує поліцейського та дискредитує поліцію в цілому та виразилося в недотриманні службової та транспортної дисципліни, "Правил дорожнього руху України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), залишенні місця пригоди, неповідомленні керівництва та органу поліції про факт ДТП, проявлену нещирість під час проведення службового розслідування, Посада, лейтенанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту, звільнити зі служби в НП.

З урахуванням цього, 20.07.2018 Головним управлінням прийнято Наказ №1443, яким позивача наказано звільнити зі служби в НП (т.1 а.с.157-158).

10.09.2018 відповідачем прийнято Наказ №189 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до частини першої статті 77 Закону №580-VIII за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту НП) з 11.09.2018 (а.с.10).

Вважаючи вказані накази протиправними позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності НП, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в НП визначені Законом №580-VIII та Дисциплінарним статутом (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту НП.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут НП не був прийнятий, тому на поліцейських відповідно до пункту 9 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» поширюється дія Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу (далі - особа РНС) Конституції і законів України, актів Президента України і КМУ, наказів та інших нормативно-правових актів МВС, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У статті 2 Дисциплінарного статуту вказано, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою РНС службової дисципліни.

За змістом частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи РНС несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно із статтею 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу РНС: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Звідси, звільнення з органів поліції є найсуворішим заходом дисциплінарного стягнення і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою РНС, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється МВС.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При цьому, у відповідності до вимог абзацу 10 статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений ПДР.

ПДР, окрім іншого, визначають порядок дій учасників ДТП.

Так, зокрема, пунктом 2.10 ПДР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний, в тому числі, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил (а саме, вжити можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я) відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди.

Аналогічні обов`язки встановлені також і для пасажирів. Зокрема, відповідно до пункту 5.4 ПДР, у разі ДТП пасажир, причетний до пригоди транспортного засобу, повинен подати можливу допомогу потерпілим, повідомити про пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції і перебувати на місці до прибуття поліцейських.

Отже, безпосереднім обов`язком будь-якого учасника дорожньо-транспортної пригоди (незалежно від статусу такого) є повідомлення про пригоду уповноважений орган та перебування на місці події до прибуття поліцейських.

У пункті 1.10 ПДР надано визначення поняттю «залишення місця дорожньо-транспортної пригоди», відповідно до якого таким є дії учасника ДТП, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Таким чином, залишення місця ДТП забороняється не тільки водіям транспортних засобів, але й іншим учасникам такої.

Враховуючи вищенаведені норми, суд першої інстанції вірно вказав на те, що позивач, являючись учасником ДТП та одночасно поліцейським, був зобов`язаний залишитися на місці події та повідомити про таку в чергову частину органу поліції.

Твердження апелянта про необхідність місця залишення ДТП внаслідок поганого самопочуття та забруднення одягу обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, так як вимогами ПДР не передбачено жодних виключень з обов`язку учасників ДТП перебувати на місці такої до прибуття поліцейських.

Крім того, необхідно зауважити, що в ході судового розгляду справи позивач надавав суперечливі пояснення про причини залишення місця ДТП: в позові він вказував, що повинен був залишити місце події з метою дотримання вимог охайності щодо зовнішнього вигляду і лише після того, як його знайомий ОСОБА_7 відвіз його додому, щоб той переодягнувся у зв`язку із поганим самопочуттям позивач залишився удома; в апеляційній скарзі зазначає, що побачивши на місці події свого сусіда ОСОБА_7 попросив, щоб той відвіз його до найближчого лікувального закладу, однак з незрозумілих для позивача причин ОСОБА_7 відвіз його додому, де залишив самого. Через відсутність автотранспорту апелянт зміг добратися до лікаря лише на наступний день, що підтверджується відповідними поясненнями.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу і на те, що під час огляду у лікаря позивач не повідомив такого про правдиві причини його скарг на погане самопочуття, що в додатку до вищенаведеного свідчить про необ`єктивність, суперечливість та нещирість останнього у викладенні обставин, що стали підставою для проведення службового розслідування.

Суд також вважає безпідставними аргументи ОСОБА_1 щодо неповідомлення чергової частини органу поліції про факт ДТП, з огляду на інформування про таку громадянином ОСОБА_3 , оскільки таке не звільняє поліцейського та учасника пригоди від встановленого законом обов`язку. Законодавство вимагає від поліцейського неухильного дотримання Конституції України, законів України та не передбачає жодних умовностей при виконанні такого обов`язку.

Щодо посилань позивача стосовно повідомлення про ДТП свого безпосереднього керівника ОСОБА_14 із покликанням на рапорт від 19.07.2018, то такі матеріалами справи не підтвердженні так як із рапорту ОСОБА_14 видно, що ОСОБА_1 у телефонному режимі 19.07.2018 пояснив йому, що він знаходиться на лікарняному (т.1 а.с.125), а тому достовірно стверджувати, що апелянт повідомляв свого керівника про подію ДТП у апеляційного суду немає підстав.

За змістом частин першої та другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлення в межах розгляду даної справи правомірності притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння вчинку, який компрометує поліцейського та дискредитує поліцію в цілому, що виразилось у недотриманні службової та транспортної дисципліни, залишенні місця ДТП, неповідомлення органу поліції про факт ДТП та проявленні нещирості під час службового розслідування. Наведені обставини слугували підставами для відмови у задоволенні позовних вимог скаржника щодо скасування Наказів №№1443 та 189 о/с та поновлення його на посаді.

Щодо частини задоволених позовних вимог, то зі змісту апеляційної скарги видно, що стосовно таких апелянт не наводить жодних доводів та застережень, а тому згідно із частиною першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 2 вересня 2019 року.