Справа № 160/8450/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 вересня 2019 р.Справа №160/8450/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши заяву товариства з обмеженою відповідальністю ШЛЯХБУД КР про забезпечення позову у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю ШЛЯХБУД КР до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу та припису, -
02.09.2019 року ТОВ ШЛЯХБУД КР звернулося до суду із позовною заявою до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, в якій просило суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1987/1510/АВ/ТД-ФС/452 від 07.05.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати припис ГУ Держпраці у Дніпропетровській області Про усунення виявлених порушень №ДН1987/1510/НП/АВ/П від 22.04.2019 року.
Судом установлено, що разом із позовною заявою ТОВ ШЛЯХБУД КР до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив суд:
- зупинити дію постанови «Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами» № ДН1987/1510/АВ/ТД-ФС/452 від 07.05.2019 року на суму 4 506 840,00 грн., винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ШЛЯХБУД КР» до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами та припису про усунення виявлених порушень;
- зупинити стягнення на підставі постанови ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1987/1510/АВ/ТД-ФС/452 від 07.05.2019 року у виконавчому провадженні №59754089 до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі.
В мотивування означеної заяви, позивач посилається на те, що відповідно до інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 08.08.2019 р. відкрито виконавче провадження №59754089 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.05.2019 р. №ДН 1987/1510/АВ/ТД-ФС/452. Отже, наразі спірну постанову передано для примусового виконання до Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області та державним виконавцем вживаються відповідні заходи для її примусового виконання. Таким чином, на час подання позову та розгляду даної справи існують підстави для забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 151 КАС України, з огляду на те, що реалізація постанови від 07.05.2019 p., яка є обов`язковою до виконання, призведе до примусового стягнення суми штрафу у розмірі 4 506 840,00 грн. до завершення судового розгляду адміністративної справи, що, у свою чергу, негативно вплине на господарський стан ТОВ «ШЛЯХБУД КР» до ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог.
03.09.2019 року до канцелярії суду позивачем подано заяву із оригіналами платіжних доручень про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви, заяви про забезпечення позову, а також копію постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП №59754089 від 08.08.2019 року з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.05.2019 р. №ДН 1987/1510/АВ/ТД-ФС/452 про стягнення штрафу у сумі 4 506 840 грн.
Дослідивши заяву про забезпечення адміністративного позову та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що остання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
При розгляді та вирішенні клопотання про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.
Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.
Cтаття 151 КАС України визначає виключний перелік видів забезпечення позову, а саме:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Статтею 153 КАС визначено, що заява про забезпечення позову подається:
1) до подання позовної заяви до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;
2) одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;
3) після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Аналіз системного тлумачення зазначених положень показав, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Суть поданої позивачем заяви про забезпечення позову зводиться до того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та набрання ним законної сили, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.05.2019 року за №ДН1987/1510/АВ/ТД-ФС/452 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 4 506 840,00 грн. та надано строк протягом одного місяця для виконання постанови та сплати штрафу у добровільному порядку.
Вказана постанова позивачем не виконана та оскаржена до суду, оскільки позивач вважає її протиправною.
Натомість, державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коптєвою Іриною Володимирівною 08.08.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59754089 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.05.2019 р. №ДН 1987/1510/АВ/ТД-ФС/452 про стягнення штрафу у сумі 4 506 840 грн. на підставі заяви стягувача органу Держпраці.
Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013р. № 509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (далі Порядок) визначено механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до пункту 11 вказаного Порядку не сплачені в добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Наведене дає підстави дійти висновку, що у зв`язку з невиконанням оскаржуваної постанови, таку було звернено до примусового виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, що у свою чергу, може призвести до стягнення суми штрафу у розмірі 4 506 840 грн. у примусовому порядку до вирішення питання правомірності постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.05.2019 року за №ДН1987/1510/АВ/ТД-ФС/452.
Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб (у даному випадку виконавчої служби) з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі (постанова Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі № 826/9263/17).
Враховуючи те, що подання адміністративного позову не зупиняє дію оскаржуваної постанови, а також те, що на підставі оскаржуваної постанови відкрито виконавче провадження з її примусового виконання, та в межах цього виконавчого провадження накладено арешт на майно позивача результатом чого можуть виникнути несприятливі наслідки як для позивача (неможливість проведення господарської діяльності, виникнення боргових зобов`язань перед третіми особами тощо), так і для третіх заінтересованих осіб робітників (неотримання заробітної плати, неможливість виконувати трудові обов`язки тощо), а також для держави через неможливості сплати підприємством податків та обов`язкових платежів, суд зробив висновок про те, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
При цьому, що стосується вимоги позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення, яке здійснюється відділом державної виконавчої служби з примусового виконання виконавчого провадження ВП № 59754089, то суд зазначає про відсутність правових підстав для її задоволення, оскільки зупинення дії вказаної постанови відповідача має наслідком зупинення здійснення будь-яких виконавчих дій по їх примусовому виконанню.
Керуючись ст. ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю ШЛЯХБУД КР про забезпечення позову у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю ШЛЯХБУД КР до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу та припису- задовольнити частково.
В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.
Копію ухвали направити сторонам.
Виконання ухвали підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник