Справа № 826/16484/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 826/16484/15

адміністративне провадження № К/9901/4812/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Єзерова А. А., Рибачука А. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва (у складі головуючого судді Федорчука А. Б.) від 23 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Вівдиченко Т. Р., суддів Борисенко Л. П., Собківа Я. М.) від 23 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» Білої Ірини Володимирівни до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Центральної міжрайонної Виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» (далі - ПАТ «Укрбізнесбанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Білої І. В. (далі - Уповноважена особа Фонду) звернулося до суду з позовом до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - ФСС ТВП) та Центральної міжрайонної Виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення ФСС ТВП (далі - Виконавча дирекція Донецького ОВ ФСС ТВП), у якому просило:

- визнати протиправними дії Виконавчої дирекції Донецького ОВ ФСС ТВП щодо відмови у прийнятті та реєстрації заяв-розрахунків та фінансуванні ПАТ «Укрбізнесбанк» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам;

- скасувати рішення Виконавчої дирекції Донецького ОВ ФСС ТВП щодо відмови у реєстрації заяв-розрахунків від 12 березня 2015 року № 1688 та від 09 квітня 2015 року № 2251 (за періоди жовтень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, березень 2015 року) та відмови в фінансуванні ПАТ «Укрбізнесбанк» для надання матеріального забезпечення працівникам - застрахованим особам, оформленої листом від 27 травня 2015 року за № 01-009;

- зобов`язати Виконавчу дирекцію Донецького ОВ ФСС ТВП прийняти і зареєструвати заяви-розрахунки від 12 березня 2015 року № 1688 та від 09 квітня 2015 року № 2251 (за періоди жовтень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, березень 2015 року) та зобов`язати здійснити фінансування ПАТ «Укрбізнесбанк» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам;

- визнати протиправною бездіяльність ФСС ТВП щодо відмови взяти ПАТ «Укрбізнесбанк» на облік у Виконавчій дирекції ФСС ТВП Дніпровського району м. Києва;

- зобов`язати ФСС ТВП взяти ПАТ «Укрбізнесбанк» на облік у Виконавчій дирекції ФСС ТВП Дніпровського району м. Києва.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 23 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року, адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Виконавчої дирекції Донецького ОВ ФСС ТВП щодо відмови у прийнятті та реєстрації заяв-розрахунків та фінансуванні ПАТ «Укрбізнесбанк» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам. Скасував рішення Виконавчої дирекції Донецького ОВ ФСС ТВП щодо відмови у реєстрації заяв-розрахунків від 12 березня 2015 року № 1688 та від 09 квітня 2015 року № 2251 (за періоди жовтень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, березень 2015 року) та відмови у фінансуванні ПАТ «Укрбізненсбанк» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам, оформленої листом від 27 травня 2015 року за № 01-009. Зобов`язав Виконавчу дирекцію Донецького ОВ ФСС ТВП прийняти і зареєструвати заяви-розрахунки від 12 березня 2015 року № 1688 та від 09 квітня 2015 року № 2251 (за періоди жовтень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, березень 2015 року) та зобов`язав здійснити фінансування ПАТ «Укрбізнесбанк» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам. у решті позовних вимог відмовив.

Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції, у березні 2016 року Виконавча дирекція Донецького ОВ ФСС ТВП подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року, і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування касаційної скарги Виконавча дирекція Донецького ОВ ФСС ТВП зазначила, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволення вимог позивача прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України. При цьому, на думку скаржника, судами не в повному обсязі з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, що призвело до невідповідності висновків судів обставинам справи.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 квітня 2016 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27 серпня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

06 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України щодо позивача винесено постанову № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», у зв`язку з чим правління ПАТ «Укрбізнесбанк» рішенням від 13 серпня 2014 року

№ 08-14/5 перенесло інформаційну систему Банку та частину персоналу головного офісу в м. Київ та змінило поштову адресу з « 83001 м. Донецьк, вул. Артема, 125» на адресу « 02192, м. Київ, вул. Андрія Малишка, 1».

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 25 грудня 2014 року № 844 «Про віднесення ПАТ «Укрбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» 25 грудня 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 164 і з 26 грудня 2014 року розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в тимчасової адміністрації.

Крім того, на виконання постанови Правління Національного банку України від 23 квітня 2015 року № 265 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 квітня 2015 року № 87, яким з того ж дня розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку.

12 березня та 09 квітня 2015 року ПАТ «Укрбізнесбанк» надіслав відповідачу заяви-розрахунки № 1688 та № 2251 (за періоди жовтень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, березень 2015 року), у відповідь на які 27 травня 2015 року Виконавча дирекція Донецького ОВ ФСС ТВП повідомила позивача про припинення прийняття робочими органами відділення ФСС ТВП, що знаходяться на контрольованій території, заяв-розрахунків страхувальників, які зареєстровані на тимчасово окупованій території, а також зазначила, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах та переміщуються з районів проведення антитерористичної операції, зможуть отримати належне їм матеріальне забезпечення безпосередньо в робочих органах ФСС ТВП за фактичним місцем проживання.

Крім того, 15 грудня 2014 року та 15 січня 2015 року ПАТ «Укрбізнесбанк» звернулося до ФСС ТВП з клопотанням щодо взяття Банку на облік у Виконавчу дирекцію ФСС ТВП Дніпровського району м. Києва. Однак, листами від 17 та 27 січня 2015 року відповідач у задоволенні вказаних заяв відмовив.

Вважаючи зазначені дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Судові рішення суду, ухвалені за результатом розгляду цього позову, є предметом касаційного перегляду в даній справі.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я передбачені Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV), а умови фінансування ФСС ТВП страхувальників для надання ними матеріального забезпечення визначені Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів ФСС ТВП, затвердженого постановою правління Фонду від 22 грудня 2010 року № 26 (далі - Порядок фінансування).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1105-XIV ФСС ТВП є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Кошти ФСС ТВП не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням (ч. 4 ст. 4 Закону № 1105-XIV).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1105-XIV джерелами формування коштів ФСС ТВП є, зокрема, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону № 1105-XIV кошти, що надходять до ФСС ТВП від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, повинні забезпечувати, зокрема виплату застрахованим особам матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом.

У свою чергу статтею 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом (ст. 19 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві;

2) необхідності догляду за хворою дитиною;

3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї;

4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;

5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;

6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;

7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;

8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності, за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 22 Закону № 1105-XIV).

Колегія суддів звертає увагу, що в ст. 23 Закону № 1105-XIV законодавець передбачив вичерпний перелік відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби; за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням; за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням. Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Крім того, за приписами ст. 32 Закону № 1105-ХIV передбачені строки розгляду документів, призначення та виплати матеріального забезпечення за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 1105-XIV фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами ФСС ТВП в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи ФСС ТВП здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу ФСС ТВП, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

За правилами ч. 2 ст. 34 Закону № 1105-XIV страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти ФСС ТВП, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Згідно з п. 5 Порядку фінансування для отримання коштів ФСС ТВП для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу ФСС ТВП за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01 січня 2011 року) (далі - місце обліку), із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства.

Заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу Фонду (п. 6 Порядку фінансування ).

За приписами п. 7 Порядку фінансування при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи ФСС ТВП перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 8 Порядку фінансування робочі органи ФСС ТВП здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Виходячи з аналізу наведених вище законодавчих норм, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судів про відсутність повноважень робочого органу ФСС ТВП повертати страхувальнику заяви-розрахунки з будь-яких причин, не приймати їх або залишати без розгляду.

Оскільки суди встановили, що усі вимоги щодо формування та пред`явлення заяв-розрахунків позивачем дотримані, то у Виконавчої дирекції Донецького ОВ ФСС ТВП не було правових підстав не приймати, залишати без розгляду чи відмовляти у відповідному фінансуванні.

Щодо посилання відповідача на п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади, то колегія суддів зазначає таке.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 11 лютого 2015 року у справі № 826/18826/14, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, визнав незаконним та нечинним з моменту прийняття п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595.

Таким чином, посилання відповідача на вказаний пункт Тимчасового порядку, як обґрунтування відмови в прийнятті спірних заяв-розрахунків, є безпідставним і незаконним.

Також колегія суддів звертає увагу, що положення п. 24 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України не можна застосовувати до спірних правовідносин, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 1105-XIV, кошти ФСС ТВП не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Отже, ФСС ТВП є цільовим позабюджетним фондом, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Отже, на час повідомлення позивача, в тому числі станом на 20 серпня 2015 року, про неможливість профінансувати страхувальника з посиланням на вказаний пункт Тимчасового порядку є незаконним.

За таких обставин, з метою забезпечення права громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, враховуючи виконання позивачем всіх зобов`язань, зокрема, сплату страхового внеску та відсутність підстав згідно ст. 23 цього Закону для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів наголошує, що рішенням Правління ПАТ «Укрбізнесбанк» від 13 серпня 2014 року № 08-14/5 інформаційну систему банку і частину персоналу головного офісу переведено в м. Київ, та змінено поштову адресу з « 83001 м. Донецьк, вул. Артема, 125» на адресу « 02192, м. Київ, вул. Андрія Малишка, 1», про що відповідачі були повідомлені 13 серпня 2014 року.

Крім того, розглядаючи наведені відповідачем аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду виходить з того, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої й апеляційної інстанцій, їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами норм матеріального або процесуального права при постановленні оскаржуваних рішень, у касаційній скарзі не зазначено. Висновки судів скаржник не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 349, ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді

А. А. Єзеров

А. І. Рибачук