Справа № 460/1714/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2019 року м. Рівне №460/1714/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Корецького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачу, та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з 06.07.2019.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до п.1 ст.26 Закону України "Про державне пенсійне страхування", з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років у випадку звернення за призначенням пенсії в період з 01.01.2019 по 31.12.2019. Враховуючи те, що 05.07.1959 позивачу виповнилося 60 років, та маючи відповідний страховий стаж роботи, він звернувся із заявою та відповідним пакетом документів про призначення йому пенсії за віком. Проте, листом №127/02.11 від 11.07.2019 у призначенні пенсії позивачу було відмовлено на тій підставі, що він не має необхідного стажу роботи. Зокрема, у відповіді зазначається, що його загальний стаж роботи становить 24 роки 10 місяців 00 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Крім того, згідно з листом №128/02.11 від 11.07.2019 відповідач повідомив позивача про те, що за період з 01.01.2006 по 30.04.2014, відповідно до пп. 2-14 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на основі інформації, наявної в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, він не являється застрахованою особою. Однак позивач зазначає, що його трудовий стаж станом на день виповнення йому 60 років складає 26 років 10 місяців 27 днів, що підтверджується трудовою книжкою, у зв`язку з цим він має право на призначення вказаної пенсії. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.07.2019 прийнято позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку.

Ухвалою суду від 27.08.2019 у справі замінено неналежного відповідача Корецький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення зазначає, трудова книжка позивача оформлена з порушенням чинного на дату її заповнення і на даний час законодавства, тому записи про період роботи з 23.03.1976 по 29.10.1977, та з 12.03.1996 по 01.03.1998 відповідач не має брати до уваги і зараховувати відповідно за вказані оспорювані позивачем періоди не має законних підстав. В трудовій книжці позивача, навпроти запису за номером 4 та 5 в стовпчику 4 де мало бути зазначено, на підставі чого внесено запис в трудову книжку (документ, його номері дата) відсутні будь-які записи. Для встановлення стажу роботи за період 23.03.1976 по 29.10.1977 у Корецькому радгоспі позивачем надано документи з об`єднаного трудового архіву Корецького району, а саме наказ №50с від 23.04.1976, в якому зазначено, що прийнято на роботу каменщиком з 26.03.1976 ОСОБА_1 . В даному наказі відсутні повні прізвище, ім`я та по батькові позивача, а тому даний наказ не має юридичної сили, так як по ньому неможливо ідентифікувати особу позивача, чи відносно ОСОБА_2 був виданий даний наказ. Також позивачем надано архівну довідку №420 від 06.06.2019 видану об`єднаним трудовим архівом Корецького району, згідно з якою в книгах наказів з особового складу по Корецькому цукрокомбінаті с.Користь Корецького району за 1977 рік наказ на звільнення на ім`я позивача не значиться. На сторінці 6 трудової книжки позивача від 28.07.1975, проведено запис про звільнення 01.03.1998 з виробничої дорожньо-будівельної фірми Агродорспецстрой. В даній трудовій книжці дата про звільнення зазначена не у відповідності до граф трудової книжки, так в графі Рік зазначено 01, в графі число, зазначено 1998. Період з 12.03.1996 по 01.03.1998 у виробничій дорожньо-будівельній фірмі Агродорспецстрой не можуть братися до уваги, так як дані зазначені в трудовій книжці позивача не відповідають чинному законодавству. Наказ на звільнення позивача виданий 07.05.2000, як зазначено на сторінці 7 за порядковим номером 10 в трудовій книжці позивача від 28.07.1975, а дата звільнення зазначена 01.03.1998. Тобто, наказ на звільнення виданий через більше як два роки, після фактичного припинення трудових відносин позивача з роботодавцем. Тому, дата звільнення позивача з роботи в виробничій дорожньо-будівельній фірмі Агродорспецстрой відповідачеві не відома, інших довідок з даного підприємства, або з архівної установи позивачем не надавалися. Періоди роботи позивача в СВК Коростишівський з 24.02.2004 по 01.03.2004, з 01.05.2004 по 30.06.2004, які зазначені в трудовій книжці позивача від 28.07.1997, в трудовий стаж зарахуванню не підлягають, так як за вказані періоди згідно з даними персоніфікованого обліку по позивачеві, страхові внески не сплачено. Періоди роботи позивача в ТОВ Агроорг за період з 01.05.2019 по 05.07.2019, які зазначені в трудовій книжці, в трудовий стаж зарахуванню не підлягають, так як за вказані періоди згідно з даними персоніфікованого обліку по позивачеві, страхові внески не сплачено. Таким чином, підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу у повному обсязі трудової діяльності позивача, за періоди роботи після 1 липня 2000 року по 05.07.2019 згідно з записами трудової книжки у суду немає. Тому позовної вимоги щодо зарахування до стажу трудової діяльності позивача у період роботи, що включає з 01.07.2000 по 05.07.2019 страховий стаж зараховується виключно відповідно до даних в системі персоніфікованого обліку, а не згідно з записами у трудовій книжці. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до трудової книжки стаж роботи позивача складається з наступних періодів: з 28.07.1975 - 01.03.1976 (00 років 07 місяців 03 дні) - каменяр третього розряду в Тресті «Житомиржитлобуд»; з 23.03.1976- 29.10.1977 (01 рік 07 місяців 06 днів) - каменяр у відділені їм. Кірова Корецького радгоспу; з 31.12.1977 - 03.11.1980 (02 роки 10 місяців 02 дні)-Служба у ВС СССР; з 26.11.1980 - 27.02.1996 (15 років 03 місяці 01 день) - каменяр по 3 розряду будівельної бригади відділення ім.Корецького бурякорадгоспу; 12.03.1996 - 01.03.1998 (01 рік 11 місяців 19 днів) - каменяр виробничої дорожно - будівельної фірми "Агродорспецстрой"; з 24.02.2004 - 02.08.2004 (00 років 05 місяців 08 днів) - сторож в СВК "Користівський"; з 22.04.2015 - 05.07.2019 (04 роки 02 місяць 13 днів) - охоронець в ТзОВ "Агроорг". Таким чином, станом на день виповнення позивачу 60 років його трудовий стаж складає 26 років 10 місяців 27 днів. Так, у трудовій книжці позивача вказано, що з 23.03.1976по 29.10.1977 (01 рік 07 місяців 06 днів) він працював каменярем у відділені їм. Кірова Корецького радгоспу. Вказаний запис засвідчений печаткою радгоспу та підписом інспектора відділу кадрів. Крім того, у відзиві сам відповідач зазначає, що позивач, на підтвердження вказаного, надав з об`єднаного трудового архіву Корецького району наказ №50с від 23.04.1976, в якому зазначено, що ОСОБА_1 прийнято на роботу каменщиком з 26.03.1976. Проте, і цю інформацію відповідач не бере до уваги, оскільки у даному наказі відсутні повні прізвище, ім`я та по батькові позивача, а тому даний наказ не має юридичної сили, так як по ньому неможливо ідентифікувати позивача, чи відносно нього був виданий цей наказ. Також, у трудовій книжці зазначається, що з 12.03.1996 по 01.03.1998 (01 рік 11 місяців 19 днів) він працював каменярем виробничої дорожно - будівельної фірми "Агродорспецстрой". Вказаний запис також засвідчений штампом та печаткою підприємства та підписом інспектора відділу кадрів. У відзиві на позов звернуто увагу суду, що у період роботи, що включає з 01.07.2000 по 05.07.2019, страховий стаж зараховується виключно відповідно до даних в системі персоніфікованого обліку, а не згідно з записами у трудовій книжці позивача. При цьому, зазначається, що періоди роботи позивача в СВК „Користівський з 24.02.2004 по 01.03.2004, з 01.04.2004 по 30.06.2004, які зазначені в трудовій книжці, в трудовий стаж зарахуванню не підлягають, так як за вказані періоди, згідно даних персоніфікованого обліку по позивачеві, страхові внески не сплачено. Однак, слід вказати, що навіть якщо не враховувати вказані періоди у стаж роботи (це становить 00 років 03 місяці 06 днів), то позивач всерівно, на підставі поданих документів, має стаж роботи понад 26 років. На підставі викладеного позивач проси задовольнити позовні вимоги.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

05.07.2019 ОСОБА_1 виповнилося 60 років, у зв`язку з чим 10.06.2019 він звернувся до Корецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення пенсії за віком.

До вказаної заяви позивачем долучено ряд документів, в тому числі трудову книжку диплом.

Корецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області 12.06.2019 прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 26 років. Зазначено, що враховуючи надані заявником документи (трудова книжка, диплом про навчання, уточнююча довідка про військову службу №562 від 07.05.2019, копія наказу №50 від 23.04.1976, копія наказу №268 від 27.11.1980, копія наказу №7 від 20.02.1996) загальний стаж становить 24 роки 10 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії.

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою відповідача, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058), встановлено, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Статтею 2 Закону №1788 визначені види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з цим, як передбачено пунктами 5, 18 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16.11.1973 №529 "Про трудові книжки робітників і службовців", заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічна норма міститься у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників".

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, основним документом про трудову діяльність працівника згідно з статтею 48 КЗпП України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є трудова книжка.

Аналогічне поняття закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637, в пункті 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача від 28.07.1975 ОСОБА_1 працював:

з 28.07.1975 - 01.03.1976 (00 років 07 місяців 02 дні) - каменяр третього розряду в Тресті «Житомиржитлобуд»;

з 23.03.1976 по 29.10.1977 (01 рік 07 місяців 06 днів) - каменяр у відділені їм. Кірова Корецького радгоспу;

з 31.12.1977 по 03.11.1980 (02 роки 10 місяців 03 дні) - Служба у ВС СССР;

з 26.11.1980 по 27.02.1996 (15 років 03 місяці 01 день) - каменяр по 3 розряду будівельної бригади відділення ім.Корецького бурякорадгоспу;

12.03.1996 по 01.03.1998 (01 рік 11 місяців 17 днів) - каменяр виробничої дорожно - будівельної фірми "Агродорспецстрой";

з 24.02.2004 по 02.08.2004 (00 років 05 місяців 09 днів) - сторож в СВК "Користівський";

з 22.04.2015 по 05.07.2019 (04 роки 02 місяць 13 днів) - охоронець в ТзОВ "Агроорг".

Вказані записи виконано без виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою роботодавця.

Тому, суд дійшов висновку, що трудовою книжкою позивача належним чином підтверджено період роботи з 23.03.1976 по 29.10.1977 (01 рік 07 місяців 06 днів) - каменяр у відділені їм. Кірова Корецького радгоспу та з 12.03.1996 по 01.03.1998 (01 рік 11 місяців 17 днів) - каменяр виробничої дорожно - будівельної фірми "Агродорспецстрой".

Суд зазначає, що недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати підставою для незарахування трудового стажу позивачу, оскільки відповідальність за заповнення трудової книжки несе роботодавець, а не працівник.

Щодо тверджень відповідача про відсутність підстав для зарахування до загального стажу у повному обсязі трудової діяльності позивача, за періоди роботи після 01.07.2000 по 05.07.2019 згідно з записами трудової книжки, оскільки за вказані періоди згідно з даними персоніфікованого обліку по позивачеві, страхові внески не сплачено, суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За правилами частини першої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Механізм призначення (перерахунку) пенсії регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1 за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом .4.3. розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

З аналізу положень законодавства, суд робить висновок, що основною підставою для зарахування страхового стажу для обчислення розміру пенсії особі, яка підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, є щомісячна сплата страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак, при цьому суд зазначає, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. (Частини перша, третя, десята, дванадцята статті 20 Закону №1058-IV).

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

В даному випадку, судом встановлено, що позивач у період з 24.02.2004 по 02.08.2004 працював в СВК "Користівський"; з 22.04.2015 по 05.07.2019 - в ТзОВ "Агроорг".

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на призначення (перерахунок) пенсії.

Несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом.

Суд вважає, що оскільки страхові внески позивача відраховувались роботодавцями із заробітної плати, однак при цьому не сплачувалися до Пенсійного фонду України, період роботи позивача з 24.02.2004 по 01.03.2004, з 01.05.2004 по 30.06.2004 та з 01.05.2019 по 05.07.2019 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцями, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 по справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), касаційне провадження №К/9901/458/17.

Крім того, відповідно до статті 254 КЗпП України, несплата підприємством, установою, організацією внесків на соціальне страхування не позбавляє працівника виплати за цим страхуванням, зокрема, виплати пенсії.

Той факт, що відраховані із заробітної плати страхові внески не потрапили до Пенсійного фонду України, не повинен впливати та відображатися на законних правах та інтересах позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, і є лише провиною роботодавця.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані та не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40грн. Оригінал квитанції від 19.07.2019 №0.0..1 про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7; ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 12.06.2019 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.07.2019.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 серпня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.