Справа № 460/1525/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2019 року м. Рівне №460/1525/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій.

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 9055 грн. 81 коп.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що 26.12.2019 позивач придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні договору позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, в розмірі 9055 грн. 81 коп. Наголосив, що придбав житло вперше, а тому вважає, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» сплатив такий збір безпідставно. Зазначає, що 13.05.2019 звернувся до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, проте отримав відмову у поверненні вказаних коштів. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та просить зобов`язати відповідача сформувати та подати до казначейського органу у місті Рівне подання про повернення йому сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 9055 грн. 81 коп. Позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що діючим законодавством не визначено механізму повернення даного платежу управлінням Пенсійного фонду України. Відсутні не лише норми, які б врегулювали даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості. Поміж тим, відповідач вказує, що договір-купівлі продажу позивачем житла укладено 26.12.2018, позовна заява подана 25.06.2019, а тому позивачем пропущено строк звернення до суду. Крім того, відповідач звернув увагу, що у позивача окрім придбаного нерухомого майна, зазначено про наявність у позивача гаражу, що надає підстави вважати, що у власності позивача перебуває інше нерухоме майно. З наведених підстав, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області просило суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 15.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

29.07.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало клопотання про заміну відповідача правонаступником з огляду на те, що Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області припинено шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке є правонаступником всіх прав та обов`язків.

Ухвалою суду від 30.07.2019 замінено відповідача по справі Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 26.12.2018 придбав житло, а саме житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 26.12.2018 (а.с.13)

Факт належності позивачу вказаної квартири на праві приватної власності також підтверджується долученою до матеріалів справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14).

З метою укладення вказаного договору позивачем сплачено до бюджету збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості житла, в розмірі 9055 грн. 81 коп., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 26.12.2018 (а.с.12).

13 травня 2019 року позивач звернувся до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 9055,81 грн. на підставі приписів Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (а.с.10).

Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області у своїй відповіді від 23.05.2019 за №389/10 зазначило, що діючим законодавством України не визначено механізму повернення даного платежу управлінням Пенсійного фонду України; відсутні не лише норми, які б урегулювали даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості (а.с.11).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі Закон України від 26.06.1997 №400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР (в редакції, чинній на час придбання позивачем квартири та сплати збору), платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок).

В обґрунтування заперечень на позов відповідач зазначає, що діючим законодавством не визначено механізму повернення даного платежу управлінням Пенсійного фонду України. Відсутні не лише норми, які б врегулювали даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості.

Суд дійшов висновку, що підставою для обмеження права позивача бути звільненим від сплати внеску за придбання житла вперше, гарантоване Законом України від 26.06.1997 №400/97-ВР, не може бути, неврегулювання на законодавчому рівні механізму повернення даного платежу та визначення переліку документів, що підлягають аналізу, для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості.

Тобто, вказаний Закон не пов`язує реалізацію особою свого права на звільнення від сплати збору за придбання житла вперше від функціонування спеціального механізму чи реєстру, який би фіксував придбання житла вперше. Не передбачено таких обмежень і в інших правових актах.

Суд погоджується із висновками позивача, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитися в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм, не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Оскільки, власне, держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії(Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (PincovdandPine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, покликання на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна - є необґрунтованими.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №819/1553/17, від 30.01.2018 (справа № 819/1498/17) та 31.01.2018 (справа №819/1667/17), від 28.11.2018 (справа № 813/1126/17), та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що договір купівлі-продажу позивачем укладено 26.12.2018. Позовна заява датована 25.06.2019. Тож позивачем пропущено строк звернення до суду. Також позивачем не подано заяви про поновлення строку на звернення до суду з обґрунтованими причинами його пропуску. Отже даний позов, на думку, відповідача не підлягає до розгляду.

Однак, з наведеними твердженнями суд не погоджується з наступних мотивів.

За приписами частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк, встановлений статтею 122 КАС України, звернення до суду, який, як вважає відповідач, повинен обраховуватись з моменту укладення договору купівлі-продажу чи сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а не з моменту отримання відповіді від управління Пенсійного фонду у листі про відмову у поверненні сплачених коштів, є безпідставними. Оскільки, позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів з моменту відмови відповідача у поверненні відповідного збору (23.05.2019), тобто з моменту незгоди добровільно повернути збір.

Вказаний висновок суду відповідає висновкам зробленим у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 813/1126/17 провадження № К/9901/34538/18, де колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перебіг строку звернення до суду у вказаних правовідносинах розпочався після отримання позивачем відмови у поверненні збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, а не з моменту його сплати. Натомість, посилання відповідача у відзиві на постанови Верховного Суду від 26.06.2018 року по справі №127/23012/17 в адміністративному провадженні №К/9901/47757/18 та від 25.09.2018 у справі №404/1029/17 в адміністративному провадженні №К/9901/5415/17, є безпідставними, оскільки зміст постанов жодним чином не стосується вказаних правовідносин, а стосуються перерахунку пенсії.

А тому, звернувшись до суду 25.06.2019, позивачем дотримано встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду.

У поданих обґрунтуваннях відзиву управлінням зазначено, що позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомості. Враховуючи це, зазначені кошти не відносяться до помилково або над зарахованих до державного бюджету, а отже не підпадають під дію Порядку №787. Позивач добровільно сплатив збір.

Відтак, позивач на момент вчинення правочину володів достатнім обсягом інформації для прийняття рішення щодо сплати даного збору чи відмови у такій, вважаючи, що його права порушено, мав можливість оскарження дій нотаріуса із подальшим зобов`язанням останнього зареєструвати договір купівлі-продажу без сплати збору. Проте жодних дій по захисту своїх прав позивачем не вчинялося.

Однак, з наведеними твердженням Головного управління Пенсійного України в Рівненській області, суд не погоджується також, враховуючи наступне.

За приписами пункту 9 частини першої статті 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Аналогічні приписи також закріплені у пункті 15-1 Порядку.

З аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що законодавцем визначено те, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється виключно за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, в силу вимог Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР, для оформлення договору купівлі-продажу, позивач змушений був сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Процедура повернення коштів, надміру зарахованих до державного бюджету, встановлена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі Порядок №787).

Відповідно до пункту 5 глави 1 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Пунктом 10 цього Порядку встановлено, що заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Крім того, Пенсійний орган звертає увагу суду на те, що в інформації з Державного реєстру речових прав нерухоме майно, надане позивачем у розділі «Відомості про знайдені адреси та сформовані документи» окрім адреси придбаного нерухомого майна зазначена також адреса гаражу, що належить позивачу, та дає підстави вважати про наявність у позивач іншого нерухомого майна.

З цього приводу суд зазначає таке, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР (в редакції, чинній на час придбання позивачем квартири та сплати збору), платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відтак, вказаною нормою передбачено, що звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі громадяни, якими дотримана хоча б одна з умов:

- придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла;

- придбавають житло вперше.

Отже, з системного аналізу наведених правових актів суд дійшов висновку, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки лише для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати збору у відповідності до Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР, як такий, що придбав житло вперше.

Поміж тим, у матеріалах справи наявні докази перебування позивача разом з батьками у черзі на одержання житла (копія довідки від 10.11.2015 №273, де зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку разом з батьками, з 20.04.1997 за №8), що додатково підтверджує дотримання позивачем двох вищенаведених умов.

Доказів того, що позивачем також придбавалося інше житло відповідачем суду не надано, а тому посилання відповідача на наявність у власності позивача іншого нерухомого майна (гаражу) як підставу для необхідності сплати збору судом відхиляються.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані та не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у призначенні пенсії, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки судом встановлений факт наявності порушеного права позивача з боку Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, то суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобов`язання вчинення певних дій.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ухвали суду від 15.07.2019 позивачу було відстрочено сплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення по справі.

Оскільки позов задоволено повністю, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вулиця Короленка, 7, місто Рівне, 33028; ) про зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вулиця Короленка, 7, місто Рівне, 33028; ) сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 9 055 (дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять) грн. 81 грн.

Стягнути на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03 вересня 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.