Справа № 420/2927/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2927/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: Клименко Б.В.,

Від відповідача: Солтовська Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Акціонерного товариства «Одесаобленерго» (, адреса: 65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28 «Б») до Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 65058, м. Одеса, пр-т Шевченка, 15/1) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Акціонерного товариства "Одесаобленерго" до Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2019р.

Ухвалою суду від 16.05.2019р. адміністративний позов Акціонерного товариства "Одесаобленерго" відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, а позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

21.05.2019р. представник позивача надав заяву про усунення недоліків (№18180/19), чим усунені недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.06.2019 року.

Згідно довідки від 18.06.2019 року у зв`язку із тим, що 17.06.2019 року є святковим днем, підготовче засідання перенесено на 19.06.2019 року.

У підготовчому засіданні 19.06.2019 року усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 27.06.2019 року.

Підготовче засідання, призначене на 27.06.2019 року, було перенесено за клопотанням представника позивача для надання можливості відповідачу отримати відповідь на відзив на 08.08.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.08.2019р.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що за результатом проведеної відповідачем камеральної перевірки 08.01.2019 року складено Акт перевірки, за висновками якого встановлено порушення позивачем граничних строків сплати податку на прибуток підприємств. На підставі цього винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивача зобов`язано сплатити штраф за визначене порушення у розмірі 15134,55 грн. Позивач категорично заперечує проти висновків акту перевірки та прийнятого податкового повідомлення-рішення з тієї підстави, що контролюючим органом не враховано фактичні обставини справи, а висновки зроблені на підставі хибних фактів. Так, позивач наголошує, що визначена сума грошового зобов`язання була задекларована позивачем помилково, самостійно усунуто недоліки шляхом надання уточненої декларації та сплачено суму зобов`язання у встановлений строк. Однак, відповідачем до уваги було прийнято саме помилкову суму та на цій підставі зроблено хибні висновки щодо порушення строків сплати зобов`язання та суми, належної до сплати.

10.06.2019 року за вх..№20906/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із підтримкою позиції суб`єкта владних повноважень висновків перевірки. В обґрунтування власної правової позиції представник відповідача зазначає, що з результатами перевірки було встановлено факт несвоєчасної сплати грошового зобов`язання за податковою накладною № від 07.11.2018 року у сумі 151 347 грн. На основі цього було накладено штраф на платника податку за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. Відповідач переконаний, що оскільки факт несвоєчасної сплати грошового зобов`язання наявний, сплата штрафу є необхідним наслідком такого порушення, отже податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.

У судове засідання 20.08.2019 року сторони з`явились. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача зазначила, що висновки акту перевірки та санкція оскаржуваного рішення є правомірними, повністю відповідають фактичним обставинам, а тому позов задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем 07.11.2018 року подано звітну декларацію з податку на прибуток підприємств (а.с.16-19), яка прийнята та зареєстрована Державною фіскальною службою України за реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с. 20).

У графі 19 цієї декларації визначено суму податку на прибуток, нараховану за результатами останнього (звітного) податкового періоду у розмірі 25641627 грн. (а.с. 17), а у графі 23 суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нарахований за звітний податковий період, у розмірі 151 347 грн. Графа 24 не заповнена, у зв`язку із чим у графі 25 визначено суму грошового зобов`язання 151 347 грн.

21.11.2018 року позивачем було подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток підприємств (а.с. 21-24), яка прийнята та зареєстрована Державною фіскальною службою України за реєстраційним номером НОМЕР_2 (а.с. 25).

У графі 19 цієї декларації визначено суму податку на прибуток, нараховану за результатами останнього (звітного) податкового періоду у розмірі 25641627 грн. (а.с. 22), а у графі 23 суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нараховану за звітний податковий період, у розмірі 151 347 грн. Разом з тим, у графі 24 визначено суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нараховану за попередній звітний податковий період, у розмірі 151 347 грн.

Тому у графі 25 уточнюючої декларації суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нарахованих за результатами останнього (звітного) податкового періоду визначено як 0. (рядок 23ПН-рядок 24).

08.01.2019 року Одеським управлінням офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено камеральну перевірку АТ «Одесаобленерго» щодо своєчасності сплати податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2018 року, за результатами якої складено Акт №1/28-10-49-10/00131713/1 (а.с.8-9).

Висновками перевірки встановлено факт несвоєчасної сплати податкового зобов`язання податку на прибуток підприємств по податковій декларації на прибуток підприємства № від 07.11.2018 року за ІІІ квартали 2018 року, що призвело до утворення податкового боргу у сумі 151345,53 грн. (а.с. 9).

На підставі даного висновку 16.01.2019 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № (а.с. 48), яким визначено штрафну санкцію за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 15134,55 грн. на підставі ст.126 ПК України у зв`язку із порушенням п.п.57.1 ст.57 ПКУ (затримка сплати податку на 2 календарних дні).

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За змістом пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Термін сплати за звітною декларацією настав 19.11.2018р., фактично податок сплачено 21.11.2018р., що позивачем не заперечується.

В силу приписів пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, вказаними нормами встановлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

З матеріалів справи вбачається, що уточнюючу декларацію з виправленими показниками подано позивачем до моменту проведення перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Уточнююча декларація була прийнята Державною фіскальною службою України, про що у матеріалах справи наявна Квитанція №2 (а.с. 25). Позивачем сплачена сума податку на прибуток підприємств, визначена в уточнюючій податковій декларації, на підтвердження цього до суду надано копію платіжного доручення про сплату суми грошового зобов`язання (а.с. 10).

За таких обставин, беручи до уваги те, що у Акті перевірки №1/28-10-49-10/00131713/1 жодним чином не відображено врахування при проведенні перевірки уточнюючої декларації, що підтверджується посиланням виключно на реєстраційний номер звітної декларації від 07.11.2018 року, суд дійшов висновку, що під час проведення перевірки та, як наслідок, під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем не було повною мірою досліджено фактичні обставини та не враховано факт самостійного усунення платником податку недоліків (помилок) поданої декларації з податку на прибуток підприємств. Це, на переконання суду, не відповідає критеріям, визначеним ст.2 КАС України правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що слугує підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування.

Суд зазначає, що в силу ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 року у справі №810/2108/16 зазначив, що «притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов`язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Так, подання платником податків у встановленому порядку контролюючому органу уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань чинним податковим законодавством не визначено як джерело погашення податкового боргу, а тому, з врахуванням встановлених у даній справі обставин, застосування до позивача штрафу є безпідставним».

Крім цього, у постанові від 13.02.2018 року у справі №803/1156/17 зазначено, що «специфіка нарахування штрафної санкції, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом вже на погашену суму податкового боргу, таким чином, при поданні уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов`язання з певного податку, відсутній об`єкт застосування штрафної санкції, передбаченої статтею 126 Податкового кодексу України, оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшеним податковим зобов`язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов`язання, у той час як її (штрафної санкції) нарахування залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а отже, з врахуванням встановлених у даній справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про безпідставність застосування до позивача штрафу, передбаченого з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України».

Таким чином, висновки, до яких дійшов суд у даній справі, узгоджуються із висновками Верховного Суду у подібних спорах.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, а саме факт усунення помилок поданої декларації у встановлений чинним законодавством порядок, а також неповне дослідження відповідачем всіх необхідних для прийняття рішення обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивачем при поданні позову заявлено вимогу щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2019р.

Разом з тим, скасування відповідного рішення окремо від визначення його як неправомірного не є ефективним способом захисту прав позивача. Скасування рішення як дія має бути наслідком іншої дій встановлення оцінки та статусу такого рішення, яким суд у даному випадку вважає визнання оскаржуваного рішення протиправним. Це є необхідним та можливим заходом захисту порушених прав позивача в контексті загально-юридичної доктрини адміністративного права та положень п.2 ч.1 ст.5 КАС України.

Суд вважає за необхідне задовольнити позов АТ «Одесаобленерго» шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2019р.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідачем не доведена обґрунтованість та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відзив на позовну заяву відтворює законодавчі норми та зміст документів перевірки, не містить будь-яких змістовних аргументів на противагу доводам позивача.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1921 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10166441 від 10.05.2019 року (а.с. 3).

Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства «Одесаобленерго» () 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна)грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Одесаобленерго» (, адреса: 65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28 «Б») до Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 65058, м. Одеса, пр-т Шевченка, 15/1) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2019 року про зобов`язання АТ «Одесаобленерго» сплатити штраф у розмірі 15134 грн. 55 коп. за порушення строків сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства.

Стягнути з Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства «Одесаобленерго» () 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна)грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 30.08.2019 року.

Суддя М.М. Аракелян

.