Справа № 460/735/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2019 року м. Рівне №460/735/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Лесько В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Юхименко Т.В., Кайданович І.М.,

відповідача: представник Туз С.О.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Рівненській області (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило стягнути з банківських рахунків відповідача, який має податковий борг, кошти в сумі 1269096,87грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на квітень 2019 року за відповідачем перед бюджетом рахується податковий борг на загальну суму 1269096,87грн, в тому числі: 882000,73грн за платежем "податок на прибуток приватних підприємств"; 387096,14грн за платежем "податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)". Вказаний борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, у зв`язку з чим позивач просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтував тим, що до позовної заяви позивачем не додані докази вручення податкової вимоги форми «Ю» від 29 лютого 2016 року №7-23 відповідачу або ж його уповноваженим особам. З доданого до позовної заяви корінця вказаної податкової вимоги слідує, що її отримала ОСОБА_1 . Однак, зазначена особа ніколи не належала до кола посадових осіб, які мали право вчиняти дії від імені відповідача без окремих довіреностей, а окремі довіреності про уповноваження останньої на отримання будь-яких документів, адресованих товариству, ніколи не оформлялись. При цьому, з книги реєстрації вхідної документації ТзОВ «Терлич» за період лютий-березень 2016 року слідує, що на адресу товариства податкова вимога форми «Ю» від 29.02.2016 № 7-23 не надходила. Таким чином, відповідач вказує на порушення позивачем вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, згідно з якими стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Одночасно, відповідач звертає увагу на те, що до спірного податкового боргу увійшла сума штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, що визначена податковим повідомленням-рішенням Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 12.12.2016 № . Однак, сума штрафу, визначена вказаним податковим повідомленням-рішенням, не є узгодженою, оскільки наразі триває процедура його оскарження в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

29.03.2019 позовна заява надійшла до суду.

03.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24 квітня 2019 року.

24.04.2019 позивач подав до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання, а відповідач - відзив на позовну заяву.

Того ж дня, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на 20.05.2019.

17.05.2019 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

20.05.2019 позивач подав до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Того ж дня, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на 12.06.2019.

11.06.2019 позивачем подано до суду клопотання про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_1

12.06.2019 відповідачем подано до суду про відкладення підготовчого засідання.

Того ж дня, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на 08.07.2019.

05.07.2019 позивачем подані до суду додаткові пояснення.

08.07.2019 ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідка, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 31.07.2019.

11.07.2019 позивачем долучено до матеріалів справи додаткові письмові докази.

31.07.2019 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Того ж дня, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання для розгляду справи по суті відкладено на 28.08.2019.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.

Допит свідка ОСОБА_1 судом не здійснювався, оскільки остання не прибула в судове засідання. При цьому, в судовому засіданні ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, було задоволено клопотання представників позивача про відкликання клопотання про виклик та допит свідка.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

За даними обліку позивача станом на квітень 2019 року за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 1269096,87грн.

Податковий борг за платежем "податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" в сумі 387096,14грн виник на підставі:

- самостійно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість від 20.07.2016, від 16.09.2016, від 19.10.2016, від 18.11.2016, від 20.12.2016, від 18.01.2017, від 17.02.2017, від 17.03.2017, від 19.04.2017, від 18.05.2017, від 19.06.2017, від 19.07.2017, від 18.08.2017, від 19.09.2017, від 18.10.2017, від 16.11.2017, від 19.12.2017, від 17.01.2018, від 19.02.2018, від 19.03.2018, від 20.04.2018, від 21.05.2018, від 20.06.2018, від 31.05.2018, від 19.07.2018, від 16.08.2018, від 19.09.2018, від 18.10.2018, від 19.11.2018, від 18.12.2018 (а.с.19-49);

- уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2018 рік від 10.12.2018 (а.с.50)

- податкових повідомлень-рішень форми від 15.06.2016 №№ , , , від 12.12.2016 №№ , 0, від 18.11.2017 № , від 17.04.2018 № , від 14.05.2018 №№ , , від 24.09.2018 № , від 12.10.2018 № (а.с.51-54, 56, 58, 60, 62-64, 66).

Заборгованість за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" в сумі 882000,73грн виникла на підставі податкових повідомлень-рішень:

- самостійно поданих податкових декларацій з податку на прибуток підприємства від 20.02.2016, від 05.08.2016, від 08.11.2016, від 09.02.2017, від 04.05.2017, від 08.08.2017, від 07.11.2017, від 08.02.2018, від 08.05.2018, від 01.06.2018, від 06.08.2018, від 08.11.2018 (а.с.68-71, 74, 75, 78-95);

- податкових повідомлень-рішень від 12.12.2016 №№ , , від 17.04.2018 № (а.с.96, 97, 99).

Крім того, на суму податкового боргу за несвоєчасне погашення відповідачем узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та податку на прибуток приватних підприємств позивачем була нарахована пеня в сумі 66792,23грн (а.с.105-129).

Також, з метою погашення податкового боргу позивачем для відповідача була сформована та надіслана податкова вимога форми «Ю» від 29.02.2016 №7-23 на суму 29837,51грн (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статті 9 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податок на додану вартість та податок на прибуток підприємств належать до загальнодержавних податків і зборів та справляються на всій території України.

Відповідно до пункту 16.1.4. статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Стаття 19-1 ПК України визначає функції органів доходів і зборів, до яких, зокрема, відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).

Твердження відповідача про те, що визначена податковим повідомленням-рішенням Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 12.12.2016 № сума штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування не є узгодженою, оскільки наразі позивачем здійснюється оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в судовому порядку, суд вважає хибним, з огляду на таке.

З інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР), судом встановлено, що в провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 817/1028/17 за позовом ТзОВ "Терлич" до Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 № .

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2017 в справі № 817/1028/17 в задоволенні адміністративного позову ТзОВ "Терлич" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 № відмовлено повністю (перегляд судового рішення у ЄДРСР доступний за посиланням: http://reestr.court.gov.ua/Review/70596347).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 в справі № 817/1028/17 апеляційну скаргу ТзОВ "Терлич" залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2017 - без змін (перегляд судового рішення у ЄДРСР доступний за посиланням: http://reestr.court.gov.ua/ Review/72938876).

Відповідно до частини третьої статті 254 КАС України (в редакції, що була чинною до 15.12.2017), у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2017 в справі № 817/1028/17 набрала законної сили одночасно з постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018, а саме - 20.03.2018.

З огляду на вказане, з 20.03.2018 сума штрафу, визначена податковим повідомленням-рішенням Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 12.12.2016 № , вважається узгодженою.

Доказів оскарження в судовому порядку інших податкових повідомлень-рішень, на підставі яких у відповідача виник спірний податковий борг, останнім суду не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Відтак, грошові зобов`язання відповідача, визначені такими податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженими та підлягали до сплати в строки, встановлені ПК України.

Після закінчення встановлених Податковим кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України).

Пеня, передбачена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт 129.4 статті 129 ПК України).

Суд встановив, що відповідачу нарахована пеня по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 46716,84грн та по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 20075,39грн, що підтверджується даними інтегрованих карток платника податку ТзОВ "Терлич" (а.с.105-129).

Таким чином, в ході судового розгляду адміністративної справи суд встановив, що за відповідачем обліковується заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 882000,73грн та податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" в загальному розмірі 387096,14грн.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Як встановлено судом, відповідач суму податкового зобов`язання в строки, установлені законом, не сплатив.

З метою погашення податкового боргу позивачем була сформована податкова вимога форми "Ю" від 29.02.2016 № 7-23 на суму податкового боргу 29837,51грн, яка вручена бухгалтеру ТзОВ "Терлич" ОСОБА_1 . 02.03.2016 (а.с.8).

Посилання відповідача на те, що податкова вимога форми "Ю" від 29.02.2016 № 7-23 не була вручена йому належним чином, оскільки ОСОБА_1 ніколи не належала до кола посадових осіб товариства, які мали право вчиняти дії від імені відповідача без окремих довіреностей, а окремі довіреності про уповноваження ОСОБА_1 на отримання будь-яких документів, адресованих товариству, ніколи не оформлялись, суд вважає неприйнятним, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України (в редакції, що була чинною на момент винесення та вручення податкової вимоги від 29.02.2016 № 7-23), у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Такий порядок був визначений пунктом 58.3 статті 58 ПК України, згідно з яким податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Аналогічні положення були закріпленні в розділі IV Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженому наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1840/24372 (далі - Порядок № 576), який був чинним на момент вручення податкової вимоги від 29.02.2016 № 7-23.

Зокрема, пунктами 4.6, 4.7 Порядку № 576 було встановлено, що податкова вимога вважається надісланою (врученою):

юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення;

фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на адресу за її місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Дата надсилання (вручення) проставляється на корінці податкової вимоги:

посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків) або її законним представником - у разі вручення податкової вимоги під розписку;

працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції, у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця податкової вимоги.

Тобто, законодавством, чинним на момент вручення податкової вимоги від 29.02.2016 № 7-23, було чітко визначено, що податкова вимога може бути вручена під розписку посадовій особі платника податків. При цьому, положення статей 58, 59 ПК України та Порядку № 576 не містять жодних застережень щодо можливості вручення посадовій особі платника податків податкової вимоги виключно у разі наявності у неї довіреності на її отримання.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за березень 2016 року (дата формування 18.04.2016), ОСОБА_1 протягом усього звітного місяця перебувала в трудових відносинах з відповідачем.

За наведених обставин, суд констатує, що в даному випадку позивачем в повній мірі був дотриманий порядок вручення податкової вимоги, визначений 58, 59 ПК України та пунктами 4.6, 4.7 Порядку № 576, а тому податкова вимога форми "Ю" від 29.02.2016 № 7-23 вважається врученою відповідачу належним чином.

Водночас, суд зауважує, що відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не працювала у нього та не була його посадовою особою.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податку, якому вручено податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника, що виник після надіслання податкової вимоги. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податкова вимога форми "Ю" від 29.02.2016 № 7-23 відповідачем у встановленому законом порядку оскаржена не була. Доказів на підтвердження протилежного відповідачем суду не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Докази сплати податкового боргу в сумі 1269096,87грн відповідачем суду також не надані.

Суд повторює, що статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.2 вказаної статті, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 статі 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування земельного податку, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, судові витрати позивача - суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору стягненню з відповідача та поверненню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути кошти з Товариства з обмеженою відповідальністю «Терлич», яке має податковий борг, з рахунків у банках обслуговуючих такого платника податків на суму податкового боргу в розмірі 1269096,87грн (один мільйон двісті шістдесят дев`ять тисяч дев`яносто шість гривень, 87 коп.).

Податкову заборгованість в сумі 882000,73грн (вісімсот вісімдесят дві тисячі гривень, 73 коп.) з платежу "податок на прибуток приватних підприємств" (11021000) перерахувати на рахунок 7242, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , одержувач УК у Млинівському районі.

Податкову заборгованість в сумі 387096,14грн (триста вісімдесят сім тисяч дев`яносто шість гривень, 14 коп.) з платежу "податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" (14010100) перерахувати на рахунок 7242 банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , отримувач УК у Млинівському районі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Головне управління ДФС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Відінська, 12, );

2) відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Терлич" (35100, Рівненська обл., Млинівський р-н, смт. Млинів, вул. Народна, 50, ).

Повний текст рішення складений 02 вересня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.