Справа № 560/1350/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1350/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

30 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Славутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 30 січня 2018 року пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 в розмірі 60% від заробітку зазначеного в довідках від 26.01.2018 № 3 та № 4.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

На виконання зазначеної ухвали суду, 27.05.2019 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, в якому позивач зазначила, що постанова Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 стала підставою для звернення її до суду за захистом свого порушеного права, а тому просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.05.2019 позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на заяву позивача від 30.01.2018 року про проведення перерахунку (перехід з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу") Славутське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направило відповідь, яка викладена в листі № 1694/03 від 07.02.2018.

Відтак, позивач дізналась про порушення свого права з листа № 1694/03 від 07.02.2018 та могла звернутися до суду протягом шестимісячного строку для звернення до суду. Доказів на підтвердження того, що позивач не мала можливості звернутись за захистом своїх порушених прав раніше до суду надано не було.

Посилання позивача на те, що про порушення свого права вона дізналась в березні 2019 року з постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18, тобто через дванадцять місяців після вчинення спірних дій, не є поважною причиною пропущення строку звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, норми ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не можуть бути застосовані до вказаних правовідносин в частині визнати протиправною відмову Славутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, оскільки позивач оскаржує відмову Славутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка викладена в листі № 1694/03 від 07.02.2018, а тому до цих правовідносин застосовуються норми передбачені ст.122 КАС України (строк звернення до адміністративного суду).

Крім того, суд зазначає, що жодних обмежень в законодавстві щодо можливості (права) повторного звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку (перехід з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу") не передбачено.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду та не надано достатніх доказів, що свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає такі висновки правомірними, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду є матеріально-правовим, а не процесуальним. Правова природа цього строку є аналогічною до строку позовної давності у цивільних правовідносинах.

В силу вимог ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також, згідно з ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вказане, як вірно вказано судом першої інстанції, позивач, з лютого 2018 року був обізнаний про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені позивачем обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не можуть бути прийняті судом як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для поновлення строку звернення до суду є поважність причин його пропуску. Поважними причинами можуть бути обставини, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка його пропустила. Між тим, наведені апелянтом у скарзі обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Апелянтом не наведено причин, які унеможливлювали чи, незалежно від його волі, заважали йому своєчасно звернутись за судовим захистом.

Колегія суддів, також, зазначає, що, відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26.04.2007, справа «Трух проти України» рішення від 14.10.2003).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

В силу п.46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України", право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів, дійшла висновку, що, оскільки, позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з пропуском встановленого процесуальним законом строку звернення до суду, причини пропуску строку звернення до суду, наведені позивачем, колегія суддів не знайшла підстав вважати їх поважними, а тому, судом обґрунтовано позовну заяву повернуто позивачу.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 серпня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.