Справа № 813/2558/13-а
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 серпня 2019 року

Київ

справа №813/2558/13-а

адміністративне провадження №К/9901/24385/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Бевзенка В.М., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №813/2558/13 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області - про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області провести донарахування вихідної допомоги та виплатити належні йому суми;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати всіх належних йому сум з 25.12.2006 по день фактичного розрахунку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.08.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016, адміністративний позов задоволено частково.

Постановою Верховного Cуду від 15.11.2018 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2019, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з зазначеною касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі позивач, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач проходив службу в міліції на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Сокальського районного відділу ГУ МВС України в Львівській області, яка не відноситься до посад, що, у значенні Закону України "Про запобігання корупції", передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Суд також ураховує позицію висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09.10.2018 щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №813/2558/13.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.М. Бевзенко

О.В. Кашпур