Справа № 539/2180/19
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2180/19
Провадження № 2-а/539/46/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області та поліцейського роти №3 батальйону УПП в Полтавській області капрала поліції Єрмака Володимира Євгенійовича про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Полтавській області та поліцейського роти №3 батальйону УПП в Полтавській області капрала поліції Єрмака Володимира Євгенійовича про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10.05.2019 року, близько 16-00 години поліцейським Управління Патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції поліцейської роти №3 батальйону УПП в Полтавській області капралом поліції Єрмак Володимиром Євгенійовичем № н/з 0170728 безпричинно було зупинено автомобіль, яким керував він, ОСОБА_1 та о 16 год. 50 хв. було винесено постанову серії ДП 18 №710403 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6. ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до змісту копії постанови позивач на а/д Київ - Харків - Довжансьний М03 208 км. керував т/з Opel Kadett 1.3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не був перереєстрований протягом 10 діб з моменту встановлення ГБО, чим порушив п.30.1 та п.2.9 В. ПДР України.

Він відразу порушення ПДР не визнав, вважає постанову незаконною, що винесена з грубим порушенням його прав.

Так, в постанові зазначено, що ним порушено п.30.1 та п.2.9 в ПДР України, оскільки він керував транспортним засобом, який не був перереєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 діб з моменту встановлення.

Але він не є власником транспортного засобу, на якого відповідно до п.30.1 ПДР України покладено такий обов`язок. Він керував даним транспортним засобом періодично, а коли і користувався даним автомобілем, то заправляв його лише бензином і не знав про те, що в ньому є газова установка, оскільки в багажнику балона немає, а чи є під капотом редуктор він не знає.

Прохав суд скасувати вищевказану постанову поліцейського про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП і провадження по справі закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 прохав позовні вимоги задовольнити.

Відповідач - поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Єрмак В.Є., отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з того, що 10.05.2019 року ним було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, в якій зазначено, що позивач 10.05.2019 року о 16:00 годині керував транспортним засобом Opel Kadett 1.3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не був перереєстрований протягом 10 діб з моменту встановлення ГБО, чим порушив п.30.1 та п.2.9 В. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП. Зазначає, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року. Також зазначає, що законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Вважає, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень ПДР та складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, підтверджується даними відео з нагрудного відео реєстратора. На підставі викладеного просив справу розглянути без його участі, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, оглянувши диск з відеозаписом, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його постановлено або вчинено, а суд, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій субєкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170, 00 грн.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідківі потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Крім того, відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,чи заподіяномайнову шкоду,чи єпідстави дляпередачі матеріалівпро адміністративнеправопорушення нарозгляд громадськоїорганізації,трудового колективу,а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, у адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Між тим, на підтвердження встановленого в постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 п.30.1 Правил дорожнього руху України, передбачених статтею 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, окрім адміністративного протоколу, відповідачем не надано.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано відеозапис фіксації події з приводу якої працівником поліції було винесено оскаржувану постанову, але з даного відеозапису вбачається, що поліцейським під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не було перевірено факт встановлення на транспортному засобі газової установки та можливості роботи автомобіля на даній установці.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.30.1 ПДР, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейський допустив порушення чинного законодавства. У справі відсутні докази порушення позивачем ПДР України, а тому постанова відповідача підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції у Полтавській області, поліцейського роти №3 батальйону УПП в Полтавській області (адреса місця знаходження 36008 м. Полтава, вул. Європейська, 164 ) та капрала поліції Єрмака Володимира Євгенійовича (адреса місця знаходження 36008 м. Полтава, вул. Європейська, 164) про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти №3 батальйону УПП в Полтавській області капрала поліції Єрмака Володимира Євгенійовича серії ДП 18 №710403 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 170 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5) Перехідних положень КАС України.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко