Справа № 400/162/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/162/19

Категорія: 111060000 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 20.05.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС у Миколаївській області про:

- визнання протиправними дії ДФС щодо нарахування несплаченої суми єдиного податку на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та внесення до інформаційної системи органів доходів і зборів заборгованість в сумі 76 927,99 грн.;

- скасування вимоги від 19 листопада 2018 року про сплату боргу №Ф98ЄСВ в сумі 76 927,99 грн.;

- визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 19 листопада 2018 року про сплату 7 692,80 грн.;

- скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 грудня 2018 року №Ф-6309-54 в сумі 45 581,02 грн., в тому числі 37 888,22 грн. недоїмки та 7 692,80 грн. штраф;

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС України №20745/Б/99-99-11-05-02-25 від 28 грудня 2018 року "Про результати розгляду скарги" щодо скасування: вимоги від 19 листопада 2018 року про сплату боргу №Ф98ЄСВ в сумі 76 927,99 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 19 листопада 2018 року про сплату 7 692,80 грн.;

- визнання протиправним дії відповідача щодо рівномірного розподілення річного доходу ФОП на загальній системі оподаткування на 12 місяців при заповненні форми №Д5 звіту ЄСВ щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 19 листопада 2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий зір в розмірі 27 736,26 грн., з яких за податковим зобов`язанням 18 490,84 грн. та штрафні фінансові санкції 9 245,42 грн.;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 листопада 2018 року №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 332 835,24 грн., з яких 221 890,16 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 110 945,08 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що не допускав порушень податкового законодавства. Правомірно відніс до витрат ФОП суми амортизаційних відрахувань відповідно до вимог ст. 177 ПК України.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що при проведенні перевірки були встановлені порушення позивачем вимог чинного законодавства, тому податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій прийняті правомірно.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Миколаївській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 . ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 . зазначає, що веде бухгалтерський облік основних засобів, та, як наслідок, має право включати до складу витрат суми, які відносяться на відновлення первісної вартості основних засобів (майна) протягом строку їх корисного використання (експлуатації) у зв`язку з їх експлуатацією. Крім того, ним було надано всі первинні документи, які, в свою чергу, підтверджують, правильність обліку доходів та витрат.

У відзиві ГУ ДФС у Миколаївській області на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ФОП Біцан О.І., перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Актом "Про результати документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року" від 05 листопада 2018 року №2679/14-29-13-06/ встановлено порушення:

- п.п.177.2, 177.3, 177.4 ст. 177 ПК України в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року у сумі 221 890,16 грн.;

- п.2 ч.2 ст. 6, п.2 ч.1 ст. 7, ч.8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлення заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підлягає сплаті до бюджету, за період 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року в сумі 76 927,99 грн.;

- п.16-1 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого встановлено заниження військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, всього в сумі 18 490,84 грн.

За наслідками перевірки прийняті:

- податкові повідомлення-рішення від 19 листопада 2018 року №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 221 890,16 грн. та 110 945,08 грн. штрафні санкції, №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір в сумі 18 490,84 грн. та 9 245,42 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф98 від 19 листопада 2018 року на суму недоїмки 76 927,99 грн.;

- рішення № від 19 листопада 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів в сумі 7 692,80 грн.

Також позивач оскаржує вимогу №Ф-6309-54 від 06 грудня 2018 року на суму 45 581,02, з яких 37 888,22 грн. недоїмка та 7 692,80 грн. штрафні санкції, яка прийнята не на підставі акта перевірки, а на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч ст. 77 КАС України ФОП ОСОБА_1 не довів суду, що відповідач діяв протиправно, тому позов задоволенню не підлягає.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст. 177 ПК України, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Порядок оподаткування доходів, отриманих ФОП від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, встановлено ст. 177 ПК України.

Відповідно до п.177.3 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відтак, позивач протиправно завищив витрати за 2017 рік в сумі 18 950 грн., включивши суму ПДВ до витрат.

Стосовно доводів апелянта про те, що ним правомірно включено до складу витрат суми, які відносяться на відновлення первісної вартості основних засобів, судова колегія зазначає наступне.

Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо поліпшення інвестиційного клімату в Україні", який набрав чинності з 01 січня 2017 року, внесено зміни до ст. 177 ПК України, що регулює порядок оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Відповідно пп.177.4.6 п.177.4 ст. 177 ПК України (в редакції з 01 січня 2017 року), підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на:

проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів;

ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення:

земельні ділянки;

об`єкти житлової нерухомості;

легкові та вантажні автомобілі.

Згідно ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною ПК України.

При цьому, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, з урахуванням ст. 177 ПК України витратами на придбання основних засобів та нематеріальних активів фізичної особи-підприємця фактично є витратами того періоду, в якому вони понесені.

Відповідно до пп.177.4.7 п.177.4 ст. 177 ПК України розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється із застосуванням прямолінійного методу нарахування амортизації, за яким річна сума амортизації визначається діленням первісної вартості об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів.

Згідно пп.177.4.8 п.177.4 ст. 177 ПК України облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об`єктом.

На сьогодні законодавчо не встановлена форма ведення такого обліку, тому фізична особа-підприємець за власним бажанням може вести такий облік з використанням Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92 зі змінами (далі - П(С)БО 7).

Відповідно до п.4 П(С)БО 7 первісна вартість - історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбанні (створення) необоротних активів.

При цьому згідно п.14 П(С)БО 7 первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта.

Згідно п.29 П(С)БО 7 нарахування амортизації починається з місяця,

Згідно з п.31 Наказу "Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів" від 30 вересня 2003 року №561 вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.

Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням та ремонтом об`єкта, визначену у порядку, встановленому податковим законодавством.

Згідно пп.177.4.9 п.177.4 ст. 177 ПК України амортизація нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, самостійно установленого фізичною особою, але не менше мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів:

група 1 - капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом - 15 років;

група 2 - будівлі, споруди, передавальні пристрої - 10 років;

група 3 - машини, обладнання, тварини, багаторічні - 5 років;

група 4 - нематеріальні активи - відповідно до правовстановлюючого документа, але не менш як два роки.

Дія пп.177.4.9 п.177.4 ст. 177 ПК України поширюється виключно на об`єкти основних засобів та нематеріальних активів, витрати на придбання чи самостійне виготовлення яких підтверджені документально.

Отже, аналізуючи вищезазначені норми законодавства, судова колегія дійшла висновку, що витрати на придбання та/або на самостійне виготовлення основних засобів фізичною особою-підприємцем амортизуються, а сума вказаних амортизаційних відрахувань підлягає включенню до складу витрат фізичної особи - підприємця на загальній системі оподаткування.

При цьому, умовами для включення вищевказаних амортизаційних відрахувань до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування є ведення окремого обліку таких витрат за кожним об`єктом основних засобів та нематеріальних активів, документальне підтвердження витрат на придбання та/або на самостійне виготовлення таких об`єктів основних засобів та нематеріальних активів, а амортизація нараховується прямолінійним методом, з урахуванням встановленого ПК України мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 самостійно встановлено строки корисного використання основних засобів та нематеріальних активів у розмірі від 9 до 20 років, що не відповідає пп.177.4.9 п.177.4 ст. 177 ПК України.

Крім того, перевіркою встановлено, що нарахування амортизації ФОП ОСОБА_1 здійснювалось на підставі розрахунку нарахування амортизації, однак, жодних документів (зокрема, договорів купівлі-продажу, розрахункові документи тощо), які б підтверджували витрати на придбання таких об`єктів ФОП ОСОБА_1 не було надано, що не відповідає вимогам пп.177.4.9 п.177.4 ст. 177 ПК України.

Крім того, як вже зазначалося витратами фізичної особи-підприємця фактично є витратами того періоду, в якому вони понесені.

Однак, всі основні засоби, на які було нараховано ФОП ОСОБА_1 суми амортизації були придбані ним до 2017 року.

Таким чином, судова колегія вважає доводи апелянта необґрунтованими, та вважає, що ФОП ОСОБА_1 , в порушення п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст. 177 ПК України завищено суму витрат за 2017 рік на загальну суму 1 232 723,12 грн.

Отже, всі оскаржувані в цій справі рішення, які були прийняті ГУ ДФС у Миколаївській області на підставі таких висновків є правомірними та не підлягають скасуванню, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними адміністративному позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.