Справа № 299/1102/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7575/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Надопта А.А..,

час ухвалення рішення - 06.06.2019 року, 13:33 год.,

місце ухвалення рішення - м.Виноградів,

дата складання повного тексту рішення - 10.06.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в процесі проведення митного контролю позивач надав копію повідомлення до Закарпатської митниці ДФС про поломку, ремонт та неможливість експлуатації транспортного засобу, в тому числі його транспортування. А тому, вважає, що у період аварії транспортного засобу, митний орган не пересвідчився у наявності чи відсутності обставин, згідно яких транспортний засіб потребував певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи, а строк дії транзиту, визначений ст.95 МК України, зупинений з моменту повідомлення Закарпатської митниці ДФС про аварію автомобіля.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів зазначає, що учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду (12.08.2019), оскільки таке направлялося судом на адресу, вказану позивачем в апеляційній скарзі та повернуто на адресу суду в зв`язку з неотриманням позивачем судової повістки за закінченням терміну зберігання та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі (02.08.2019 року), дату, час та місце судового розгляду (05.08.2019 року).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що надані позивачем документи про ремонт транспортного засобу не містили достатніх доказів про те, що автомобіль потребував такого ремонту та, що такі ремонтні роботи могли завадити позивачу своєчасно вивезти транспортний засіб за межі митної території України та виконати законодавчі приписи Митного кодексу України. При цьому, судом не було прийнято обставини ремонту автомобіля як обставини непереборної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзит, повинні: - перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; - не використовуватись з жодною іншою метою, крім транзиту.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб (ст. 95 МК України).

Суд апеляційної інстанції зазначає що хоч транспортний засіб, ввезений позивачем не є транспортним засобом комерційного призначення, на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України термін "товар" вживаються в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Таким чином поняття "транспортний засіб особистого користування" охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

У відповідності до ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 24.11.2018 р. о 07.19 год. через митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «Citroen Jumpy» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України.

При цьому, станом на 13.02.2019 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства - не поміщений.

Постановою в.о. заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушенням від 20.03.2019 року в справі про порушення митних правил № 0903/30500/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи та оскаржуваною постановою про порушення митних правил стверджено, що позивач звертався до відповідача із письмовим повідомленням про те, що його автомобіль не може бути вчасно вивезений за межі митної території України у зв`язку з його несправністю 29.11.2018 року.

При цьому позивач покликався на те, що не вивіз в межах встановленого терміну за митний кордон України транспортний засіб, ввезений з метою транзиту через територію України, у зв`язку з поломкою та перебуванням автомобіля на ремонті, про що надав підтверджуючі документи про перебування автомобіля на ремонті у сервісному центрі ФОП ОСОБА_2 з 29.11.2018 року по невизначений кінцевий термін з ремонтом турбіни двигуна та гідравліки та у сервісному центрі ФОП ОСОБА_3 з 29.11.2018 по 13.02.2019 у зв`язку з ремонтом турбіни двигуна та гідравлічної рульової рейки.

Відповідно до норм ч.2 ст.95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.192 Митного кодексу України, у випадку якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Як вбачається з п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), обставини непереборної сили визначено як надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Факт аварії чи дії обставин непереборної сили визначено як часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Застосовуючи вказані правові норми, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що такі факти як: вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили. Доказів того, що такий ремонт був здійснений у зв`язку із обставинами аварії або дії обставин непереборної сили позивачем у судовому процесі надано не було.

Крім того, відповідно до частини 1 ст. 460 МК, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Позивачем у судовому процесі не було доведено наявності обставин, наведених у вказаних нормах ст. 460 МК України.

Так, позивачем не представлено доказів того, що несправність турбіни двигуна та гідравлічної рульової рейки унеможливлювала доставку такого транспортного засобу до митного органу, не представлено актів виконаних робіт з ремонту автомобіля, а замовлення наряд ЗН-0000314 не є доказом проведення таких робіт, квитанцій чи інших платіжних документів про оплату ремонту, що не дає можливості колегії суддів пересвідчитися в проведенні такого, оскільки наявний в матеріалах провадження про порушення митних правил товарний чек від 13 лютого 2019 року не дозволяє ідентифікувати платника та автомобіль, в якому проведено ремонтні роботи.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на не проведення відповідачем огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитись товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, після отримання від позивача заяви про поломку автомобіля, зважаючи на те, що такий огляд може бути пов`язаний лише з фактом повідомлення про потрапляння в аварію або під дію обставин непереборної сили, до яких поломка транспортного засобу та його ремонт не відносяться.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2019 року у справі № 299/1102/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула

Повний текст постанови виготовлений 04 вересня 2019 року.