Справа № 676/2337/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/2337/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевцова Л.М.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

29 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2019 року (час ухвалення рішення, дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції та місце ухвалення рішення - не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектора реагування патрульної поліції Кам`янець-Подільського ВП Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Хмельницькій області Тригубець Ірини Іванівни, Головного про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 Постанову поліцейської сектору реагування патрульної поліції Кам`янець-Подільського ВП, Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, сержанта поліції Тригубець Ірини Іванівни серії ДПО18 №291062 від 25.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито.

В решті позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3650 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмови у розподілі судових витрат, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на те, що відмовляючи в розподілі судових витрат, суд першої інстанції неповно дослідив докази, що підтверджують понесені витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу, неправильно встановив обставини справи щодо факту наявності документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині розподілу судових витрат між сторонами. Скаржник вказує на те, що він надав докази розміру понесених судових витрат та просив здійснити їх розподіл при ухваленні рішення, відповідачами не подавалось клопотання про зменшення розміру судових витрат, а тому суд першої інстанції неправомірно відмовив в розподілі судових витрат між сторонами.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому звертає увагу суду на необхідність дотримання принципу співмірності та не підтвердження вимог належними та допустимим доказами.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, заявили клопотання про відкладення розгляду справи, які колегією суддів відхилені, як необґрунтовані.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною першою ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частина 3 ст.134 КАС України передбачає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України.

Зокрема, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Як вбачається з матеріалів даної справи,26 березня 2019 року адвокатом Рязановим Л.Г. та позивачем ОСОБА_1 (клієнт) укладена Угода №54 про надання правової допомоги ( а.с.6).

За умовами цієї Угоди, адвокат прийняв на себе обов`язки надання правової допомоги клієнту у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі ( постанова серії ДПО 18 № 291062). Угода містить перелік всіх повноважень, які надані адвокату його клієнтом.

Згідно п.4 Угоди клієнт зобов`язався сплатити адвокату гонорар у розмірі 3650 грн. У разі участі в судових засіданням суду апеляційної інстанції оплата проводиться за додатковою угодою.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №60 від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 сплатив на виконання Угоди №54 від 26.03.2019 р. 3650 грн. (а.с.24).

Згідно з розрахунком розміру наданої професійної правничої (правової) допомоги адвокат Рязанов Л.Г. надав позивачу такі види професійної правничої (правової) допомоги: юридична консультація, вивчення матеріалів справи, складення позовної заяви, участь в судовому засіданні.(а.с.23).

За цим розрахунком, витрати адвоката склали :

-юридична консультація та узгодження правової позиції 200 грн.;

-вивчення матеріалів справи 500 грн.;

-складення позовної заяви 1000 грн.( 4 години х 250 грн.

-участь в судовому засіданні 1000 грн.

Всього орієнтовна вартість витрат становить 2700,00 грн.

Відмовляючи в розподілі судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що наданими суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у даній справі не підтверджені належними та допустимими доказами.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, з таких підстав.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції надано оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України та поданим на обґрунтування доказам :

-ця справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке регулює спірні правовідносини, підлягає вирішенню з особливостями, визначеними ст.286 КАС України ;

-сума штрафу, застосованого в 170 грн. є незначною;

-позовна заява складена адвокатом на 3-х аркушах, не містить складного правового аналізу, оскільки справа не є складною і не потребує глибокого вивчення правової бази та судової практики.

-до позовної заяви додано один документ - копію постанови про накладення адміністративного стягнення, яка оскаржується.

Як вбачається із змісту розрахунку витрат, вартість роботи адвоката в судовому засіданні визначена 1000 грн. за одне судове засідання. Загалом, вартість понесених витрат та витрат, які очікуються, визначена у 2 700 грн.( оплата здійснена в сумі 3650 грн.)

Протоколами судових засідань підтверджується, що у справі відбулось чотири судові засідання :

-14.05.2019 р.(з участю адвоката Рязанова Л.Г.), яке тривало 50 хвилин(а.с.26)

-22.05.2019 р.(з участю адвоката Рязанова Л.Г.), яке тривало 2 хвилини (а.с. 29)

-23.07.2019р.(з участю адвоката Рязанова Л.Г.), яке тривало 14 хвилин(а.с.40)

-24.07.2019 р.( адвокат в судове засідання не з`явився) тривалість судового засідання 5 хвилин(а.с.41).

Аналізуючи докази, подані на обґрунтування заяви, суд апеляційної інстанції вказує на таке.

Як вбачається із змісту Угоди №54 про надання правової допомоги, остання не містить переліку та обсягу послуг, які будуть надані клієнту, розрахункової вартості години роботи адвоката, чи окремої послуги.

Розрахунок витрат адвоката також необґрунтований. Так, вартість послуги "вивчення матеріалів справи", з огляду на характер справи та кількість документів, є неспівмірною.

Вартість роботи адвоката в судовому засіданні - 1000 грн. за годину не відповідає вартості роботи адвоката у наданні інших послуг ( 250 грн. за годину) і це не обумовлено сторонами.

При цьому, розрахунок адвокатом з клієнтом не узгоджений, а акт прийому виконаних робіт у справі відсутній.

Окрім того, як встановлено з розрахунку вартості послуг, сума витрат адвоката склала 2700 грн. , до відшкодування заявлена сума 3650 грн., отже, в частині 950 грн. доказів щодо виконання роботи адвокатом, взагалі не надано.

Враховуючи розбіжності та зазначені недоліки, проаналізувавши розрахунок та надані докази на підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, суд дійшов обґрунтованого висновку про унеможливлення вирішення питання про відшкодування витрат на користь ОСОБА_1 .

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на таке.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до позиції Верхового Суду, викладеній у постанові від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17, з набранням чинності з 15.12.2017 нової редакції КАС України та запровадженням положеннями цього Кодексу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вбачається доцільним приведення укладених договорів у відповідність до вимог діючого Кодексу адміністративного судочинства України та доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 р. № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».

Про необхідність ведення Книги обліку доходів та витрат зазначено також у Методичних рекомендаціях з оподаткування адвокатської діяльності, схвалених Національною асоціацією адвокатів України.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вказуючи на необхідність доведення фактичності витрат, правильно звернув увагу на непідтвердження адвокатом факту оприбуткування отриманої суми гонорару даними Книги обліку доходів і витрат.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2019 року в частині відмови у розподілі судових витрат - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 29 серпня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.