Справа № 0440/6212/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6212/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року в адміністративній справі №0440/6212/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправними дії та скасування розрахунку

В С Т А Н О В И В:

16.08.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправними дії Державної служби з безпеки на транспорті управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, щодо складання акту №0002842 від 15.03.2018 року, про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та скасування розрахунку № 124 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 434,7 євро виписаний на ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідачем було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу MAN TGS 19.440 з державним номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричепу EVERLAST EVL-Р-30-03 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , за результатами якого складено акт №0002842 від 15.03.2018 року, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0005753 від 15.03.2018 року та рахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №124 від 15.03.2018 року. Позивач вважає дії відповідача щодо складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та рахунок плати за проїзд необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.03.2018 року при проведенні рейдової перевірки, місце проведення перевірки а/д Н 01 Київ - Знам`янка 241 км + 800) ППГВК державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було проведено зважування автомобіля (тягача) марки МАН модель TGS 19.440 державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу EVERLAST EVL-Р-30-03 з державним номерним знаком НОМЕР_3 ХМ, які відповідно до свідоцтв про державну реєстрацію ТЗ, належать ОСОБА_1 за кермом згідно посвідчення водія перебував ОСОБА_2 .

Під час перевірки транспортного засобу виявлено порушення а саме: перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень загальної маси транспортного засобу (брутто) становило 41260 кг при нормативно допустимих 40000 кг та осьових навантажень (на одиночну вісь 11530 кг при нормативно допустимих 11000 кг та на строєну вісь 23350 кг при нормативно допустимих 22000 кг) .

За результатами перевірки було складено акт №0002842 від 15.03.2018 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідку №0005753 від 15.03.2018 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та рахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №124 від 15.03.2018 року.

Згідно Розрахунку плати за великовагового та (або) великогабаритного транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №124 від 15.03.2018 року позивачу визначено плату у розмірі 434,7 євро.

Позивач не погоджується із діями відповідача щодо складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, вважає їх такими, що суперечать вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії посадових осіб відповідача є законними, підстави для скасування розрахунку відсутні.

Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879, Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до положень частин першої, другої, четвертої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Згідно пунктів 16, 18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту.

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до положень пунктів 28, 30, 31-1 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до пункту 3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 4 Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Аналізуючи вищенаведені правові норми колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством встановлені певні особливості перевезення вантажу великоваговими та/або великогабаритними транспортними засобами. Перевезення вантажу з перевищенням хоча б одного із габаритних або вагових обмежень встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху здійснюється на підставі відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, яка розраховується за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Як вбачається з матеріалів справи, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу (тягача) марки МАН модель TGS 19.440 державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу EVERLAST EVL-Р-30-03 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , встановлено перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень загальної маси транспортного засобу (брутто) становило 41260 кг при нормативно допустимих 40000 кг та осьових навантажень (на одиночну вісь 11530 кг при нормативно допустимих 11000 кг та на строєну вісь 23350 кг при нормативно допустимих 22000 кг) . Отже, під час здійснення органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено перевищення нормативно допустимого вагового (осьового) навантаження транспортного засобу.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги, що відповідачем не надано методики, якою керувався відповідач при зважуванні транспортного засобу позивача 15 березня 2018 року, слід зазнчити наступне.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку, вимірювання (зважування) це - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2018 року у справі №804/5296/17 (адміністративне провадження №К/9901/9488/18) вказав, що дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю. Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Таким чином, посилання заявника апеляційної скарги, що відповідачем не надано відповідної методики, судом до уваги не береться зокрема й з тих підстав, що позивачем не наведено обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж, що перевозився позивачем - нафтопродукт, є наливним вантажем. Наливні вантажі - це рідина, яка відноситься до основних видів однорідних вантажів.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 затверджено правила перевезень вантажів автомобільним транспортом (далі - Правила).

В п.12.1 Правил вказано, що при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення і т.і. вантажу несе перевізник, а тому суд дійшов вірного висновку, що у всіх випадках нерівномірного навантаження на осі - відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.

Посилання представника апелянта на спеціфику вантажу не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення.

Таким чином, позивачем було здійснено перевезення, при якому було встановлено органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю перевищення нормативно допустимого вагового (осьового) навантаження транспортного засобу.

Відтак відповідачем правомірно було розраховано позивачу плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу з урахуванням вказаних вище перевищень, а отже плата за проїзд у розмірі 434,7 євро нарахована правомірно.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при здійсненні перевірки та прийнятті розрахунку діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів від 15.03.2018 року №124 винесено на підставі вимог чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.102, 103, 106, 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року- без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов