Справа № 200/8729/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року справа №200/8729/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

за участю: позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі № 200/8729/19-а (головуючий І інстанції Ушенко С.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій службових осіб Слов`янського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області при підготовці, провадженні та документуванні 7 березня 2016 року обшуку в квартирі АДРЕСА_1 і гаражів № № 371, 563, 765 в кооперативі «Нива» м.Слов`янська та вилученні майна потерпілих;

- стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 5-17).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України (а.с. 1-2).

Позивачі не погодилися з ухвалою суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій просили ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Вважає, що у спірних правовідносинах відповідач у справі є суб`єктом владних повноважень відносно позивачів (а.с. 44-47).

Позивачі в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду - без змін.

Позивачами подано відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому заперечували проти доводів відповідача, наведених у відзиві, вважаючи їх необгрунтованими.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивачів, перевірив доводи апеляційної скарги разом з відзивом на неї і відповіддю на відзив, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За приписами ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасове вилучення майна.

Суд зазначає, що вилучення коштів, майна та інших предметів під час обшуку, який було здійснено в рамках кримінального провадження не є у розумінні приписів Кримінального процесуального кодексу України, здійсненням владних управлінських функцій, а є процесуальною дією - заходом забезпечення кримінального провадження під час вчинення слідчої дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

За приписами ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 236 КПК України визначено порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи.

Суд зазначає, що завдання такими діями позивачам шкоди не може бути наслідком протиправних дій суб`єкта владних повноважень, оскільки у випадку завдання шкоди саме суб`єктом владних повноважень така шкода є наслідком вчинення дії, які суб`єкт владних повноважень здійснює в рамках реалізації управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Органи досудового розслідування (органи, що здійснюють дізнання і досудове слідство) під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, а також у ході розслідування кримінальної справи або здійсненні досудового розслідування не виконують владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність врахування при розгляді даної справи правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року у справі № 757/59807/17-ц.

В діях слідчого, інших уповноважених службових осіб при виконанні слідчих або розшукових дій немає ні адміністративного примусу, ні управлінських повноважень. Метою ж виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом такої діяльності є управлінське рішення, яким один суб`єкт приписує певну поведінку іншому суб`єкту, що не притаманно діяльності слідчого (органу дізнання), оскільки вона спрямована на законність та своєчасність здійснення процесуальних дій за правилами КПК України, і, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснює свої повноваження слідчий відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки вимоги позивачів ґрунтуються саме на доводах щодо протиправності дій та бездіяльності слідчого та інших уповноважених службових осіб при виконанні слідчих або розшукових дій.

Враховуючи те, що у даному випадку спірні правовідносини пов`язані з правовідносинами, які виникли внаслідок здійснення слідчих дій, які врегульовані нормами КПК України, за наведених обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що дана справа підлягає розгляду в порядку КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 241, 242, 250, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі № 200/8729/19-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної і моральної шкоди - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 4 вересня 2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова