Справа № 620/1616/19
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1616/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), Міністерства оборони України (далі МО України) про визнання протиправними дій командира в/ч НОМЕР_1 щодо продовження строкового контракту понад встановлені строки з позивачем та утримання на військовій службі поза волею військовослужбовця без належних правових підстав; визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 19.02.2018 № 10-РС в частині, що стосується продовження дії контракту з позивачем; розірвання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, укладеного 26.02.2019 між Міністерством оборони України в особі командира в/ч НОМЕР_1 та позивачем; зобов`язання МО України в особі командира в/ч НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби за контрактом у зв`язку з закінченням строку контракту та належно здійснити виплату грошового забезпечення на день виключення зі списків військової частини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в 2016 році між позивачем та МО України укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки. У зв`язку з тим, що строк дії контракту закінчився 26.02.2019 позивач починаючи з 26.02.2019 звертався до командира в/ч НОМЕР_1 з відповідним рапортом з вимогою звільнити його з військової служби за контрактом на підставі п.п. «а» п. 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (закінчення строку контракту), однак у прийнятті такого рапорту ОСОБА_2 було неодноразово відмовлено. Згідно оскаржуваного наказу позивачу відмовлено у звільненні з військової служби у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення та продовжено строк дії контракту до 22.11.2019. Позивач вважає такі дії протиправними та такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства та порушують права позивача.

01.07.2019 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

16.07.2019 відповідачем в/ч НОМЕР_1 , в межах встановленого судом строку, надіслано до суду відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину з 13.03.2017 по 22.12.2018, а тому вказаний період не може бути зарахований до строку контракту позивача. Тобто, командуванням військової частини НОМЕР_1 правомірно продовжено наказом по особовому складу № 10 -РС від 19.02.2019 строк дії контракту до моменту закінчення календарного трирічного контракту. Будь-яких прав позивача відповідачем не було порушено, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Також в межах встановленого судом строку відповідачем МО України подано відзив, в якому представник відповідача просить відмовити позивачу в задоволенні позову та вказує, що останньому у відповідності до вимог чинного законодавства було продовжено строк дії контракту, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

26.02.2016 між ОСОБА_2 та МО України в особі командира 300 навачального гвардійського танкового полку 169 навчального гвардійського центру Сухопутних військ Збройних Сил України укладено контракт про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України (а.с.10-12).

Вказаний контракт набрав чинності 26.02.2016 і був укладений строком на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 100 від 04.05.2016 старшого солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ).

16.03.2017 наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) № 59 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_2 - механіка - водія танкового взводу танкової роти танкового батальйону у зв`язку з самовільним залишенням військової частини з 13.03.2017 було знято з усіх видів забезпечення (а.с.46).

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) (по особовому складу) № 16 - РС від 23.03.2017 старшого солдата ОСОБА_2 зараховано в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) (а.с.47).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 323 від 22.12.2018 у зв`язку з поверненням до місця служби старшого солдата ОСОБА_2 було виведено з розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду (а.с.49).

Таким чином, старший солдат ОСОБА_2 з 13.03.2017 по 22.12.2018 був відсутній на військовій службі, не виконуючи жодних обов`язків за посадою.

Вказані обставини також, підтверджені матеріалами службового розслідування, проведеного у в/ч НОМЕР_1 (наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 317 від 27.03.2017 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності на службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_2 13.03.2017») (а.с.55-57, 83-85).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) № 10-РС від 19.02.2019 старшому солдату ОСОБА_2 продовжено строк контракту (а.с.52).

Позивач в березні 2019 року звертався в/ч НОМЕР_1 з рапортами щодо небажання продовжувати військову службу у зв`язку з закінченням строку контракту (а.с.13-14).

Згідно наявного в матеріалах справи вироку від 26.06.2019 (провадження № 1-кп/748/88/19) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначено покарання з урахуванням статтей 75, 76 КК України з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. В даному вироку зазначено, що військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_2 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 13.03.2017 близько 07 год. 30 хв. в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 12, 16, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка розташовується за адресою: смт. Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області.

21.12.2018 солдат ОСОБА_2 добровільно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, а у подальшому в цей же день до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

Так, солдат ОСОБА_2 внаслідок самовільного залишення військової частини у період з 13.03.2017 по 20.12.2018 обов`язки військової служби за посадою не виконував, в зазначений період перебував по місцю проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби (а.с.106-109).

В подальшому, згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2019 № 182 позивача, звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.07.2019 № 68-рс з військової служби у запас на підставі ст. 26 частини 5 пункту 2 підпункту «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено поуврання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 27.07.2019 виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення (а.с.105).

Не погоджуючись з вказаними діями відповідачів позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок звільнення з військової служби врегульовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

За змістом статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/20081 (далі - Положення) визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до п. 8 Положення загальний строк військової служби військовослужбовця включає весь час перебування його на військовій службі з урахуванням випадків, передбачених пунктами 143, 195 і 209 цього Положення. Загальний строк військової служби встановлюється в календарному обчисленні, а у випадках, визначених законодавством, - у пільговому обчисленні.

Згідно п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються МО України.

Згідно п. 15 Положення з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються, зокрема: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Відповідно до п. 18 Положення перший контракт про проходження військової служби укладається, зокрема: з військовослужбовцями, прийнятими на посади рядового складу, - строком на 3 роки.

Згідно п. 22 Положення строк проходження військової служби за контрактом обчислюється повними роками, крім випадків, визначених частиною третьою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пунктом 21 цього Положення.

Пунктом 23 Положення визначено, що строк контракту про проходження військової служби обчислюється з дня набрання ним чинності.

Згідно п. 116 Положення зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається, зокрема, в разі: якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими.

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Згідно абз. 3 п. 143 Положення до загального строку військової служби, строку вислуги у військовому званні та до строку контракту не зараховується час відбування військовослужбовцем такого покарання, як арешт (крім випадків, передбачених статтею 55 Кримінально-виконавчого кодексу України), строк самовільного залишення військової частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, а також час відбування військовослужбовцем покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Також, аналогічні норми мітяться в Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція)

Так, зокрема, п. 1.4 Інструкції визначено, що загальний строк військової служби військовослужбовця зараховується громадянам України до їх стажу роботи та встановлюється з урахуванням випадків, передбачених пунктами 143, 195, 209 Положення.

До загального строку військової служби не зараховується час відбування військовослужбовцем арешту, тримання в дисциплінарному батальйоні та строк самовільного залишення військової частини або місця служби більше десяти днів, який визначається згідно з наказом посадової особи про вибуття військовослужбовця до місць відбування арешту чи тримання в дисциплінарному батальйоні і про його прибуття, а також про строк самовільного залишення ним військової частини чи місця служби. Витяги із цих наказів залучаються до особових справ військовослужбовців та є підставою для внесення відповідних записів до облікових документів військовослужбовців.

Зважаючи на той факт, що старший солдат ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину з 13.03.2017 по 22.12.2018 та враховуючи, що вказаний період не може бути зарахований до строку контракту позивача, командуванням військової частини НОМЕР_1 правомірно продовжено наказом по особовому складу № 10 -РС від 19.02.2019 строк дії контракту до моменту закінчення календарного трирічного контракту.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_1 діяла в межах наданих повноважень та правомірно продовжила строк дії контракта позивачу, а тому в задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 необхідно відмовити, як наслідок також необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Міністерства оборони України.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач: Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ).

Повне судове рішення складено 29.08.2019.

Суддя О.М. Тихоненко