Справа № 473/3246/19
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3246/19
РІШЕННЯ

іменем України

"02" вересня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому вказував, що 08 липня 2019 року інспектор СП Вознесенського ВП ГУНП України у Миколаївській області Руденко Г.А. склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу, 08 липня 2019 року, близько 08 год. 46 хв. ОСОБА_1 в м. Вознесенську по вул. Чубчика, біля магазину «Prostor», розклав продукти харчування для торгівлі, чим порушив п. 2.10 «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Вознесенську», затверджених рішенням Вознесенської міської ради від 02 червня 2008 року, №35.

На підставі протоколу 29 липня 2019 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради було винесено постанову №25, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 360 грн.

Позивач вважав, що відповідачем під час здійснення адміністративного провадження не встановлено та не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Також вказував, що адміністративна справа розглянута однобічно, не об`єктивно, з грубими процесуальними порушеннями, а саме, без зазначення, які Правила благоустрою були порушені, без врахування при накладенні та визначенні розміру стягнення обставин справи та особи порушника (який є пенсіонером та інвалідом) на нього накладено штраф в максимально можливому розмірі.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив про скасування оскаржуваної постанови.

13 серпня 2019 року представник відповідача ОСОБА_3 надала суду відзив на позовну заяву в якому вимоги ОСОБА_1 не визнала. При цьому вказувала, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, повністю підтверджена зібраними в процесі здійснення адміністративного провадження доказами, а також визнанням позивачем обставин порушення як під час складання протоколу, так і під час здійснення адміністративного провадження. Обставини правопорушення повно та чітко зафіксовані в протоколі, перевірені та підтверджені під час розгляду адміністративної справи, та знайшли своє відображення в оскаржуваній постанові. Розгляд адміністративної справи відбувався у повній відповідності з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме повноважним складом комісії, з повідомленням та особистою участю ОСОБА_1 , якому було забезпечено усі необхідні права та можливості. Під час розгляду справи в повній мірі враховано обставини порушення, особу порушника та накладено стягнення в межах санкції ст. 152 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 08 липня 2019 року інспектор СП Вознесенського ВП ГУНП України у Миколаївській області Руденко Г.А. склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу, 08 липня 2019 року, близько 08 год. 46 хв. ОСОБА_1 в м. Вознесенську по вул. Чубчика, біля магазину «Prostor», розклав продукти харчування для торгівлі, чим порушив п. 2.10 «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Вознесенську», затверджених рішенням Вознесенської міської ради від 02 червня 2008 року, №35.

На підставі протоколу 29 липня 2019 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради було винесено постанову №25, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 360 грн.

Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного:

1)В частині відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміст (склад) адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП становлять наступні елементи:

-об`єкт правопорушення суспільні відносини у сфері громадського благоустрою;

-об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах;

-суб`єкт правопорушення громадянин, громадянин суб`єкт підприємницької діяльності, посадова особа;

-суб`єктивна сторона правопорушення вина у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Згідно ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органами місцевого самоврядування розробляються та затверджуються Правила благоустрою території населеного пункту, невиконання яких, відповідно до ст. 42 Закону, тягне за собою притягнення осіб, до відповідальності, в тому числі адміністративної.

З пояснень позивача, змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , який не має статусу фізичної особи підприємця, обвинувачувався у тому, що здійснював торгівлю з рук сільськогосподарською продукцією (овочами, фруктами) у невстановленому місці.

Судом встановлено, що позивач визнаний винним у порушенні п. 2.10 «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Вознесенську», затверджених рішенням Вознесенської міської ради від 02 червня 2008 року, №35 (далі - Правила), а саме установка і розміщення об`єктів торгівлі, автотранспорту з метою торгівлі, а також торгівля з рук, машин або іншим способом може здійснюватися тільки в спеціально встановлених для цього місцях або при наявності спеціального дозволу.

Однак, п. 2.10 Правил в частині заборони торгівлі з рук у невстановленому місці виходить за межі положень ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (п. 5 ч. 1 ст. 16), «Типових правил благоустрою територій населеного пункту», затверджених наказом Мінрегіонбуду та ЖКГ України від 27 листопада 2017 року, №310 (на підставі яких Правила прийняті), згідно яких на об`єктах благоустрою населених пунктів забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони. Таким чином, Правила благоустрою населених пунктів можуть регулювати виключно порядок установки і розміщення об`єктів торгівлі, реклами та не можуть регулювати сам процес торгівлі, оскільки ця сфера регулюється спеціальними правовими нормами (наприклад, відповідальність за порушення правил торгівлі з рук у невстановленому місці нормами ст. 160 КУпАП).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 160 КУпАП, торгівля в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях - тягне за собою накладення штрафу від одного до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі або без такої.

В той же час, навіть беручи до уваги, що спірні норми Правил від 02 червня 2008 року, №35, що містять положення щодо регулювання порядку проведення торгівлі, на час розгляду справи не скасовані та є чинними, то слід враховувати, що ст. 152 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил благоустрою, є загальною по відношенню до ст. 160 КУпАП, яка чітко встановлює окрему відповідальність за торгівлю з рук у невстановленому місці.

При цьому, в основі кваліфікації при конкуренції загальної та спеціальної норм лежать правила, вироблені ще давньоримськими юристами. Одне із них звучить: lex speciale derogat generale - спеціальний закон виключає дію загального. Тому, при конкуренції загальної та спеціальної норм повинна застосовуватись лише спеціальна норма.

Таким чином, суд погоджується, що в діях ОСОБА_1 , що виразилися у проведенні торгівлі з рук у невстановленому місці, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, зокрема об`єктивна сторона правопорушення.

2)В частині наявності грубих процесуальних порушень під час розгляду адміністративної справи:

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Судом з матеріалів справи встановлено, що під час розгляду адміністративної справи адміністративною комісією належним чином не встановлено обставини справи (наявність порушення), не враховано особу порушника.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням встановлених обставин, зокрема відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, рішення суб`єкта владних повноважень підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 241-246, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області №25 від 29 липня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв