Справа № 140/503/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Ковальчук В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/5476/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання: Дроздовської Ю.А.

представника позивача: Ємчика Р.І.

представника апелянта: Ярошика Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 140/503/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ :

28.02.2019р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» (надалі ТОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН») звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.11.2018р. № та № .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2019р. позов задоволено.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що товариство здійснює належним чином бухгалтерський облік та зберігає первинні документи у бухгалтерії підприємства. На АЗС з магазином ведеться відповідний облік товарів, що надходять від постачальників на підставі первинних документів (ТТН, накладних), які зберігаються як прихідні документи та не рідше 10 днів передаються для обліку та зберігання у бухгалтерію товариства. При цьому, по місцю реалізації товарів (АЗС з магазином) зберігаються копії документів, що підтверджують прихід товару (ТТН, накладні). Позивач зауважує, що на момент перевірки на АЗС були наявні копії товарно-транспортних накладних, видаткові накладні від постачальників, які надавались інспекторам для перевірки. При цьому зазначає, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до «Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 цього Закону.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, під час проведення перевірок ТОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» не надав документи та письмові пояснення, що підтверджують відображення у змінному звіті за формою №17-НП та в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП паливно-мастильних матеріалів з розмежуванням власних та переданих на зберігання товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), які не належать товариству, у розрізі кожного резервуара, журнали обліку талонів на пальне, отримані від ТзОВ Нафтотрейд Ресурс, а що свідчить про реалізацію позивачем паливно-мастильних матеріалів кінцевому споживачу без права власності за готівкові (безготівкові) кошти.

Апелянт просить апеляційний суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача Ємчик Р .І. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник апелянта Ярошик Т.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 22.10.2018 р. - 31.10. 2018 р. податковий орган провів фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» АЗС з магазином, що розташована за адресою: Хмельницький р-н, Розсошанська ОТГ, а/д Житомир-Чернівці 192 км+60м, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №0410/22/01/14/41048714 (а.с.107-108).

Перевіркою встановлено порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: 23.10.2018 р. при знятті залишків палива (бензин, дизельне паливо, газ LPG) встановлено нестачу дизельного палива + в кількості 92 л (за ціною 34,49 за 1 літр) на загальну суму 3173,08 грн. згідно додатку №3 до акту перевірки.

Крім того, в ході проведення фактичної перевірки станом на 15:55 год. 31.10.2018р. (згідно Z-звіту №0068 від 31.10.2018 р.) контролюючим органом встановлено факт реалізації за готівку палива (бензин, дизельне паливо, газ LPG) в кількості 2731,44 літрів на загальну суму 74856,48 грн. без наявності підтверджуючих документів (накладних, товарно-транспортних накладних, акту прийому-передачі тощо) згідно додатку №4 до акту перевірки.

В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що в порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» не веде у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснює продаж товарів, які не відображено в такому обліку.

За результатами перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018 р. про застосування до позивача на підставі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» штрафу в розмірі 156059,12 грн., тобто у подвійному розмірі товарних запасів, щодо яких облік яких не ведеться у порядку, встановленому законодавством, та здійснюється продаж товарів, які не відображено в такому обліку (а.с.11).

Також судом першої інстанції встановлено, що працівниками податкового органу з 22.10.2018 р. - 31.10.2018р. проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» АЗС з магазином, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Вінницька, 2/2, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 31.10.2018 року №0411/22/01/14/41048714 (а.с.112-113).

Перевіркою встановлено, що суб`єкт господарювання здійснює реалізацію паливно-мастильних матеріалів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: згідно відомості «Про результати перевірки щодо оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів» встановлено реалізацію ПММ, які не обліковані за місцем їх реалізації.

В акті перевірки податковий орган дійшов висновку, що в порушення п.12 ст.3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» не веде у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснює продаж товарів, які не відображено в такому обліку.

На підставі акта перевірки контролюючий орган 22.11.2018р. прийняв податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача на підставі ст. 20 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» штрафних (фінансових) санкцій у сумі 142296,18 грн., тобто у подвійному розмірі товарних запасів, щодо яких облік яких не ведеться у порядку, встановленому законодавством, та здійснюється продаж товарів, які не відображено в такому обліку (а.с.25).

В п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно ст. 20 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Однак, чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" покладено на уповноважену особу.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №825/10/17, постанові від 30.01.2018р. у справі № 810/1148/17, постанові від 07.08.2018р. у справі № 825/10/17, постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 р. у справі № 21-275а14, які в згідно з ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, позивач ТОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» під час перевірки надав податковому органу документи, що підтверджують облік товару (палива) на підприємстві, а саме: товарно-транспортні накладні (а.с.34), видаткові накладні №620121 від 31 жовтня 2018 року, №620121 від 31 жовтня 2018 року (а.с.21, 37), змінні звіти форми №17-НП (а.с.18-19, 32-33), журнали обліку надходження нафтопродуктів на АЗС форми №13-НП (а.с.22-24. 38-39), акти приймання-передачі майна (зі зберігання) від 31 жовтня 2018 року до договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року (а.с.20, 35-36), касові стрічки, Х-звіти №0057, №0056 від 22.10.2018 року, Z-звіти №0067, №0068 від 31.10.2018 року (а.с.51, 55-57, 109 (зворот) 110, 115-116 (зворот) 117).

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що в контролюючого органу відсутні зауваження щодо форми та змісту наданих позивачем первинних документів. В ході перевірки не виявлено фактів неповного відображення господарських операцій з реалізації пального через реєстратори розрахункових операцій, що використовуються в господарській діяльності позивача чи у змінних звітах за формою №17-НП.

Як видно з даних документів, товариство реалізує через мережу АЗС нафтопродукти, які отримані, зокрема, від ТзОВ Нафтотрейд Ресурс відповідно до умов договору №11/06/18 купівлі-продажу від 11 червня 2018 року (а.с.16-17) та договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року та додатків №1, №2, №3 від 24.11.2017 року до нього, додатку №1 (нова редакція) від 31.08.2018 року (а.с.80-100).

В п. 1.1 договору №11/06/18 купівлі-продажу від 11 червня 2018 року передбачено, що Продавець (ТзОВ Нафтотрейд Ресурс) зобов`язується передати у власність Покупця (ТзОВ ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН) нафтопродукти в асортименті, в подальшому викладенні іменовані товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Приймання-передача товару по кількості та якості здійснюється представниками обох сторін, згідно наданих продавцем супровідних документів на товар (п.3.2 цього Договору).

Із змісту п. 1.1 договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року видно, що Зберігач (ТзОВ ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН) зобов`язується зберігати нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані майно, передане йому Поклажодавцем (ТзОВ Нафтотрейд Ресурс), і повернути це майно уповноваженим представникам Поклажодавця в цілісності на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п. 2.1 цього договору асортимент та кількість майна, що передається на зберігання, погоджується сторонами в актах приймання-передачі на кожну окрему товарну партію майна.

Майно вважається переданим на зберігання з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. При цьому, право власності на майно до Зберігача не переходить (п.1.2 цього Договору).

В 4.1.4 цього договору передбачено, що Зберігач зобов`язується відпускати зі зберігання майно уповноваженим представникам Поклажодавця (в тому числі безготівковим клієнтам Поклажодавця), при пред`явленні ними старт-карти, картки на пальне, паливних карток, відомості, тощо, шляхом заправки вказаних ними транспортних засобів, з одночасним проведенням такого відпуску через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

При цьому, згідно п. 4.4.3, 4.4.4 договору Зберігач має право: змішувати майно Поклажодавця з іншими нафтопродуктами тієї ж марки та якості, що знаходяться у Зберігача в одному резервуарі для зберігання нафтопродуктів; використовувати майно, передане йому на зберігання, у власній господарській діяльності, до моменту отримання вимоги про повернення майна зі зберігання від уповноважених представників Поклажодавця.

Таким чином, «ТзОВ ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» через мережу АЗС може здійснювати реалізацію як власних нафтопродуктів, так і тих, які передані на зберігання (в тому числі і за готівку), що не є порушенням умов вищенаведених договорів.

Тому, доводи апелянта про те, що позивач не надав підтверджуючих документів на реалізоване майно є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що доводи апелянта про порушення позивачем вимог п. 12. ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у зв`язку з реалізацією нафтопродуктів на які відсутні підтверджуючі документи є помилковими.

Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС визначений у пункті 10 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організація України яка затверджена Мінпаливенерго України, Мінтранзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 р №281/171/578/155. ( далі Інструкція № №281/171/578/155 )

Із змісту п.п. 10.2.1, 10.2.10 п. 10.2 Інструкції №281/171/578/155 видно, що приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14).

За умовами п.п. 10.3.1.3 п. 10.3 Інструкції №281/171/578/155 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

В п. 10.4 Інструкції №281/171/578/155 передбачено, що на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи обліковий залишок попередньої зміни), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС. Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в ході перевірки податковий орган не виявив факт неповного відображення господарських операцій з реалізації пального через реєстратор розрахункових операцій, що використовується в господарській діяльності позивача чи у змінному звіті за формою № 17-НП.

Отже, доводи апелянта про порушення позивачем порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання виходячи з нестачі нафтопродуктів (невідповідність між залишками запасів товарно-матеріальних цінностей за даними обліку та фактичними залишками запасів товарно-матеріальних цінностей) колегія суддів не приймає до уваги, у зв`язку з тим, що сам по собі факт нестачі палива не свідчить про порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації, оскільки може бути наслідком інших обставин.

Як видно з акту перевірки, контролюючий орган ототожнив нестачу паливно-мастильних матеріалів з таким порушенням як реалізація товарів які не обліковані в установленому порядку.

В ході перевірки працівниками податкового органу не поставлено під сумнів дані обліку запасів позивача.

Таким чином, доводи апелянта про те, що виявлена нестача товарів підтверджує здійснення позивачем реалізації товарів, які не обліковані в установленому законом порядку апеляційний суд не приймає до уваги за безпідставністю.

Висновки колегії суддів узгоджуються з позицією яка викладена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/18483/13-а.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України, оскільки відсутні підстави для застосування до позивача штрафних ( фінансових) санкцій з підстав вище наведених. Тому, податкові повідомлення-рішення від 22.11.2018р. № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 140/503/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя О.І. Довга

Суддя С.М. Кузьмич

У зв`язку із перебуванням судді Кузьмича С.М. згідно наказу від 08.08.2019р. № 562-к/тм "Про надання частини щорічної оплачуваної відпустки Кузьмичу С. М. " у щорічній відпустці в період з 19.08.2019р. по 31.08.2019р., постанова в повному обсязі складена 02.09.2019р.