Справа № 299/2472/18
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 вересня 2019 року

Київ

справа №299/2472/18

адміністративне провадження №К/9901/24035/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Єресько Л.О., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі №299/2472/18 за позовом ОСОБА_2 до Начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , Головне управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив визнати незаконною бездіяльність начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що полягає в не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 лютого 2018 року за його участі та участі ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 лютого 2018 року за його участі та участі ОСОБА_1 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2019 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність начальника Берегівського відділу поліції ГУ Нацполіції в Закарпатській області щодо нездійснення дій для притягнення ОСОБА_1 , 1991 р.н. до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортої пригоди, яка сталася 02 лютого 2018 року у м. Виноградів; зобов`язано начальника Берегівського відділу поліції ГУ Нацполіції в Закарпатській області вчинити дії та поліцейські заходи для притягнення ОСОБА_1 , 1991 р.н. до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 лютого 2018 року у м. Виноградів у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року); зобов`язано ГУ Нацполіції в Закарпатській області здійснити належний контроль за виконанням відповідальними працівниками поліцейських заходів для притягнення ОСОБА_1 , 1991 р.н. до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 лютого 2018 року у м. Виноградів у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853); встановлено судовий контроль за виконанням даного рішення та зобов`язано начальника Берегівського відділу поліції ГУ Нацполіції в Закарпатській області надати суду звіт про виконання даного рішення в строк протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верхового Суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №299/2472/18 є вимоги щодо визнання незаконною бездіяльність начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що полягає в не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 лютого 2018 року за його участі та участі ОСОБА_1 ; зобов`язання відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 лютого 2018 року за його участі та участі ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із обґрунтованості позовних вимог, відповідачем допущена протиправна бездіяльність, оскільки відсутні будь-які докази щодо вчинення відповідачем заходів з часу надсилання матеріалів за фактом ДТП щодо притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Враховуючи положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, зобов`язали начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Нацполіції в Закарпатській області вчинити дії та поліцейські заходи для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 лютого 2018 року у м. Виноградів у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція 1395) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853); а також зобов`язали Головне управління Нацполіції в Закарпатській області здійснити належний контроль за виконанням відповідальними працівниками поліцейських заходів для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у відповідності до Інструкції №1395.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Суд за результатами оцінки елементів спору у справі №299/2472/18 дійшов висновку про те, що така справа є справою незначної складності.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі №299/2472/18 за позовом ОСОБА_2 до Начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , Головне управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді Л.О.Єресько

О.О.Шишов