Справа № 280/715/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 280/715/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у адміністративній справі № 280/715/19 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Господарського суду Запорізької області щодо не зарахування з 05 серпня 2018 року до набутого позивачем стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років (23 роки 8 місяців 1 день) додатково стаж роботи: старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів) і адвокатом у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів), та про зобов`язання відповідача додатково зарахувати з 05 серпня 2018 року до набутого позивачем стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років (23 роки 8 місяців 1 день), стаж роботи: старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів) і адвокатом у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів), а також видати позивачу довідку «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» (Додаток 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу ІІІ)), в якій при визначенні доплати за вислугу років урахувати приписи частини 2 статті 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону та зазначити, що станом на 05 серпня 2018 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 29954,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 17620,00 грн.; доплата за вислугу років 12334 грн. (70%).

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга позивача мотивована помилковим застосуванням до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 137 Закону №1402 відповідно до яких у нього з 05.08.2018 виникло безумовне право на зарахування до його стажу роботи на посаді судді додатково мінімум 3 роки з загального періоду його роботи старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку та адвокатом, який ним був набутий до призначення на посаду судді Господарського суду Запорізької області.

У відзиві відповідача по справі на апеляційну скаргу позивача вказуються на безпідставність доводів позивача та на законність рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення фактичних обставин спірних у цій справі правовідносин та правильність застосування до них норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, суддя у відставці Соловйов В.М. 07.08.2018 р. та 14.11.2018 р. звертався до відповідача з заявами про видачу йому нового розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, в якому зазначити стаж роботи на посаді судді станом на 07.08.2018 р. 34 роки 03 місяця 09 днів, та про видачу йому довідки для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, станом на 07.08.2018 року, обрахованого шляхом запровадженої Законом України від 06.12.2016 року № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» нової методології визначення мінімальної заробітної плати, як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою, шляхом застосування в якості розрахункової величини мінімального заробітного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн. із зазначенням доплати за вислугу років в розмірі 70 відсотків посадового окладу (а.с.28-30, 32-35 т.1). Зазначені вимоги до Господарського суду Запорізької області, мотивовані ОСОБА_1 тим, що внаслідок набрання чинності з 05.08.2018 р. Закону № 2509 від 12.07.2018 р. «Про внесення змін до Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі Закон № 2509), яким внесені зміни до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 (далі Закон № 1402), він отримав право на врахування сукупного стажу його професійної діяльності у сфері права періоду його роботи з 21.02.1996 по 11.06.1996 на посаді старшого юриста Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку - 3 місяці 20 днів, та періоду роботи з 24.10.1996 по 11.12.2002 адвокатом - 6 років 1 місяць 18 днів.

У відповідь на зазначені звернення ОСОБА_1 , Господарським судом Запорізької області листом від 16.08.2018 № 010637 (а.с.31 т.1) було повідомлено позивача про направлення запиту до Державної судової адміністрації про надання роз`яснення щодо порядку визначення стажу роботи на посаді судді працюючим суддям та суддям у відставці (а.с.55-57 т.1), а листом від 30.11.2018 № 016130 (а.с.45-47 т.1) з посиланням на приписи пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було роз`яснено позивачу, що робота на посадах перелічених позивачем у заяві не може бути зарахована до стажу роботи, що дає право судді на відставку.

Крім того, за матеріалами справи встановлено, що Господарським судом Запорізької області листом від 21.12.2018 № 017553 надано відповідь на вимогу позивача стосовно видачі не пізніше 13.12.2018 р. довідки для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з роз`ясненням порядку її формування та нагадування про видачу довідки особисто під розпис 13.12.2018 (а.с.49-52 т.1), а листом від 12.02.2019 № 002317 позивачу додатково роз`яснено положення ст.137 Закону № 1402 (а.с.53-54 т.1).

Проте, позивач по цій справі сприймаючи письмові відповіді Господарського суду Запорізької області як протиправні дії, звернувся за захистом своїх прав до суду, і суд першої інстанції вирішуючи по суті заявлені у цій справі вимоги ОСОБА_1 , правильно визначивши предмет спору та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зарахування з 05 серпня 2018 року до набутого позивачем стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років (23 роки 8 місяців 1 день), додатково стажу роботи: старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів) та адвокатом у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів).

Зазначені висновки суду першої інстанції ґрунтуються на детальному аналізі норм чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини у співвідношенні до випадку позивача по цій справі, призначення на посаду судді якого вперше відбулося 16.11.2004 Указом Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 і до стажу судді якого (що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) станом на 17.02.2016, тобто, на дату відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області внаслідок звільнення Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №997-VIII відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України з посади судді господарського суду Запорізької області у зв`язку з виходом у відставку, крім стажу роботи на посаді судді господарського суду Запорізької області - 11 років 3 місяці та 1 день, до стажу, який надає йому право на відставку відповідно до пункту 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, та пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року №865 станом на 17.02.2016 було зараховано: календарний період проходження строкової військової служби - 3 роки 27 днів служби в Збройних силах; половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців; період роботи стажистом та на посадах слідчого прокуратури Новомиколаївського району Запорізької області, слідчого прокуратури Чернігівського району Запорізької області, помічника прокурора Чернігівського району Запорізької області - 7 років 5 місяців та 4 дні.

Таким чином, виходячи з того, що загальний стаж судді ОСОБА_1 складав - 23 роки 8 місяців та 2 дні, і цього набутого стажу було достатньо позивачу для відставки протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, і судова колегія у повному обсязі погоджується з такими висновками, виходячи з нижченаведеного.

Спірною в даному випадку фактично є відмова відповідача у включенні до стажу позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду його роботи позивача на посадах старшого юриста Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів) та адвоката у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів), у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Вищий антикорупційний суд» № 2509-VIII від 12.07.2018 року, внесені зміни до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 1402-VIII від 02.06.2016 року, а саме, доповнено частиною другою, в якій зазначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Станом на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання дане питання було врегульовано положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, з урахуванням пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року №865 .

Відповідно до положень ст.137 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, як передбачено п.25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI був чинним Закон України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ Про статус суддів, відповідно ч.4 ст. 43 якого судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином, посади юрисконсульта та старшого юрисконсульта та адвоката, які позивач обіймав з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року та з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року, згідно законодавства (в редакції на час обрання позивача на посаду судді) не передбачала пільг, які б прирівнювались до стажу на посаду судді. Крім того, стаж зазначеної посади не враховувався й до стажу судді, який дає право на відставку.

Конституційний Суд України у рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) зазначив, що "підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді. Тому таке забезпечення суддів залежить від умов, пов`язаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя, і не може залежати від інших умов, у тому числі соціального забезпечення, яке призначається і виплачується на загальних засадах та передбачене іншими, крім Закону № 2453-VI, законами України" (пп. 6.2 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013). Таким чином, умови та порядок здійснення професійних повноважень суддею визначають рівень його забезпечення у відставці.

Різниця у правах суддів, які вийшли у відставку до 30.09.2016, і суддів, які вийдуть у відставку, має конституційну основу та випливає з різних вимог, за яких особа набуває (підтверджує) статус судді та у яких здійснюється правосуддя.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що стаж роботи на посаді судді, призначеного чи обраного на посаду до набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII, визначається відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Колегія суддів зазначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 09.11.2018 року у справах №243/5236/17, №713/1064/17 та №559/443/17, а згідно з статтею ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, судова колегія бере до уваги, що 05.08.2018 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 року № 2509-VIII, статтю 137 Закону №1402-VIII було доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, ч.1 ст.7 Закону № 2862-ХІІ, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки, що свідчить про право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки суддів, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII на день їх обрання.

Тобто, наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково трьох років роботи в галузі права.

Разом з цим, судова колегія бере до уваги, що позивачу по справі до стажу його роботи на посаді судді господарського суду Запорізької області (11 років 3 місяці та 1 день), на час його виходу у відставку з посади судді відставку (17.02.2016), відповідно до пункту 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, додатково було зараховано період роботи стажистом та роботи на посадах слідчого прокуратури Новомиколаївського району Запорізької області, слідчого прокуратури Чернігівського району Запорізької області, помічника прокурора.

Наведені в попередньому абзаці обставини, в свою чергу свідчать про безпідставність твердження позивача не тільки про його право на зарахування 6 років 5 місяців 8 днів стажу в галузі права до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, оскільки на час обрання позивача на посаду судді був чинним Закон № 2862-ХІІ, який передбачав вимогу для призначення на посаду судді - три роки роботи у галузі права, а і про безпідставність його уточненої в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги про зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку будь-яких трьох років стажу в галузі права, із зазначеного ним періоду роботи на посаді старшого юриста та адвоката, оскільки відповідно до ст.44 Закону № 2862 (діючого на час призначення позивача на посаду судді) йому було зараховано до стажу роботи судді, який дає право на отримання доплати за вислугу років - повністю стаж його роботи на посадах стажиста, слідчого прокуратури і помічника прокурора.

При цьому, такий підхід до застосування вказаних правових норм судова колегія не вважає дискримінаційним та таким, що порушує принцип рівності перед законом, оскільки абзацом 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено збереження за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, порядку визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), що підтверджено змістом спільного листа Верховного суду, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05.11.2018 р. №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878, в якому враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висловлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

Таким чином, оскільки робота позивача на посадах на посадах стажиста, слідчого прокуратури і помічника прокурора, на день обрання позивача суддею та на день призначення щомісячного довічного грошового утримання, визначалася як стаж, що дає право на отримання доплати за вислугу років та право на відставку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді - періоду роботи позивача на посаді старшого юриста та адвоката.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зарахування позивачу до стажу, який дає право на отримання доплати за вислугу років та право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи на посадах старшого юриста Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів) і адвоката у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів).

Доводи апеляційної скарги щодо протиправності відмови відповідача у зарахуванні вказаного періоду роботи до стажу, який дає право на отримання доплати за вислугу років та на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів вважає помилковими з вищеописаних підстав.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване позивачем у цій справі рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, тому підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відсутні.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов