Справа № 200/6880/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року справа №200/6880/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л.В., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 р. у справі № 200/6880/19-а (головуючий І інстанції Смагар С.В., повний текст складено 25.06.2019 року в м. Слов`янськ Донецька область) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області (надалі - відповідач, Управління) про визнання незаконними та протиправними вимоги відповідача щодо додання оригіналу виписки з акту огляду МСЕК та зобов`язання відповідача внести персональні дані до журналу по забезпеченню автомобілем, враховуючи право на першочергове забезпечення автомобілем (а.с. 4-8).

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що згідно довідки МСЕК від 30 березня 2007 року № 239 він придатний до керування автомобілем на дві руки с враженням обох ніг «безстроково». Крім того, норми чинного законодавства містять пряму заборону комісії МСЕК видання особі з інвалідністю саме того документу, що вимагає від нього відповідач.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у встановленні позивача на облік по забезпеченню автомобілем. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 квітня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 28-31).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, вважає рішення ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області створена та діє комісія з організації роботи щодо забезпечення спец. автомобілями осіб з інвалідністю праці з повноваженнями по забезпеченню інвалідів автомобілями. До комісії при управлінні позивач не звертався. Наголошує на тому, що заява позивача від 26.04.2019 року адресована до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, тобто до установи, яка не наділена повноваженнями вирішення даного питання. Зазначає, що відповідь-роз`яснення від 02.05.2019 року помилково оцінена судом як відмова позивачу. Крім того, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не відмовляло позивачу у постановці на облік по забезпеченню автомобілем, а відтак суд першої інстанції не вірно визнав протиправними дії, які Управління не вчиняло та зобов`язав повторно розглянути заяву, яку Управління жодного разу не розглядало (а.с. 35-36).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 3 вересня 1996 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 21).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 4 червня 2018 року № (а.с. 15).

21 лютого 2006 року із позивачем стався нещасний випадок на виробництві, про що складено Акт № 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 7 березня 2006 року. Даний факт було також встановлено рішенням Краснолуцького міського суду луганської області від 31 травня 2006 року по справі № 2-230 (а.с. 9-13).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 091739 позивачу встановлено інвалідність першої групи «Б» внаслідок нещасного випадку на виробництві (а.с. 14).

30 травня 2007 року на ім`я позивача була видана довідка № 239 до акта огляду МСЕК по визначенню медичних показань для забезпечення інвалідів автомобілями, згідно якої було зроблено висновок про придатність позивача до керування автомобілем на дві руки з ураженням обох ніг. Судом також встановлено, що у графі «Переогляд» даного висновку зазначено про його безстроковість. Дана довідка (висновок) видана на підставі акту огляду МСЕК по визначенню медичних показань для забезпечення автомобілем, про що зазначено у самій довідці (а.с. 20).

1 березня 2019 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області складено довідку-рахунок про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля ЗАЗ 110387, 2008 року випуску, виданого особі з інвалідністю ОСОБА_1 , згідно якої було встановлено 100-відсоткову ступінь зношення зазначеного автомобіля (терміном експлуатації 10 років 2 місяці), що безоплатно переданий позивачу на підставі його заяви від 11 лютого 2019 року. При цьому, як вбачається із зазначеної довідки особова справа потерпілого (позивача) не вивезена з тимчасово окупованої території, відомості згідно з оборотною відомістю по позабалансовому рахунку 092 «Матеріальні цінності закуплені шляхом централізованого постачання» 23 січня 2009 року (а.с. 16).

Згідно акту прийому-передачі автомобіля від 14 березня 2019 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області передало ОСОБА_2 , а той у свою чергу - прийняв безоплатно автомобіль «Славута» ЗАЗ 110387-40, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданий йому 23 січня 2009 року за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, у зв`язку із закінченням десятирічного строку експлуатації на підставі наказу управління від 1 березня 2019 року № 77-ОД (а.с. 17).

26 квітня 2019 року позивач звернувся за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи на адресу Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із письмовою заявою про забезпечення його автомобілем з ручним керуванням. Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем до вищезазначеної заяви були додані копії таких документів: паспорту, ідентифікаційного номеру, довідки ВПО, довідки транспортного МСЕК та довідки МСЕК щодо групи інвалідності (а.с. 18).

У відповідь, листом Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 02 травня 2019 року №05-10/1368 позивачу повідомлено про порядок та підстави забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями. Також, у даному листі зазначено, що позивачем не було надано висновок про наявність в особи з інвалідністю медичних показань для забезпечення автомобілем і наявність або відсутність протипоказань до керування ним та проінформовано останнього про необхідність надання оригіналу виписки з акту огляду МСЕК для забезпечення його автомобілем (а.с. 19).

Спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо не встановлення позивача на облік по забезпеченню автомобілем з підстав відсутності оригіналу виписки з акту огляду МСЕК.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Закон України від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (надалі - Закон № 2961) відповідно до Конституції України визначає основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності.

Дія цього Закону, відповідно до норм статті 4, поширюється, зокрема, й на сім`ї осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю.

Державна політика України у сфері реабілітації осіб з інвалідністю, згідно з положеннями статті 5 Закону № 2961:

- забезпечує координованість системи реабілітації, що реалізується через своєчасність, безперервність та комплексність відновлювальних заходів і методик, а також доступність технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення, реабілітаційних послуг, відповідність їх змісту, рівня та обсягу фізичним, розумовим, психічним можливостям і стану здоров`я особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю;

- регламентує правові, економічні, соціальні умови надання особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю реабілітаційних послуг з урахуванням їх функціональних можливостей, потреби у виробах медичного призначення, технічних та інших засобах реабілітації;

- гарантує матеріально-технічне, фінансове, кадрове і наукове забезпечення системи реабілітації;

- визначає умови для відновлення або здобуття трудових навичок, отримання освіти, професійної перепідготовки і працевлаштування з урахуванням функціональних можливостей осіб з інвалідністю, сприяння виробничій діяльності підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю;

- забезпечує реабілітаційним установам незалежно від їх відомчого підпорядкування, типу і форми власності рівні умови для здійснення реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю;

- формулює вимоги до об`єктів соціальної інфраструктури та інформації для створення безперешкодного доступу до них осіб з інвалідністю шляхом усунення природних, комунікаційних і архітектурних перешкод;

- сприяє участі громадських організацій, у тому числі громадських організацій осіб з інвалідністю, у формуванні і реалізації державної політики у цій сфері.

Реалізація державної політики у сфері реабілітації осіб з інвалідністю покладається на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які у співпраці та партнерстві з громадськими організаціями осіб з інвалідністю забезпечують розробку і виконання програм для запобігання виникненню інвалідності, компенсації вад і розладів функцій організму особи, створення умов для їх усунення шляхом медичної, психолого-педагогічної, психологічної, фізичної, професійної, трудової, фізкультурно-спортивної, соціальної реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю.

Нормами статті 25 Закону № 2961 передбачені основні форми реабілітаційних заходів:

- надання реабілітаційних послуг;

- забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення;

- матеріальне забезпечення.

Відповідно до положень статті 26 Закону № 2961 держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, поширює інформацію про таку продукцію.

На виконання зазначених положень постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 затверджений Порядок забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями (надалі - Порядок № 999).

Цей Порядок, відповідно до пункту 1, визначає механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - автомобіль) осіб з інвалідністю, зокрема дітей з інвалідністю, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано (далі - місце реєстрації) в Україні в установленому законодавством порядку.

Забезпечення автомобілями осіб з інвалідністю за місцем реєстрації здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції Фонду).

Згідно вимог пункту 5 зазначеного Порядку на облік беруться і забезпечуються автомобілями особи з інвалідністю, які: не мають в особистому користуванні автомобільного транспортного засобу, зазначеного в абзаці четвертому статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (крім причепів, напівпричепів), у тому числі придбаного за власні кошти або отриманого через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду, що перебував в експлуатації менш як 10 років (крім випадків, передбачених пунктом 8 цього Порядку); протягом семи років перед взяттям на облік і за час перебування на обліку не отримували автомобіль як благодійну допомогу або протягом цього часу не реєстрували придбаний автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж п`ять років.

Для взяття на облік для забезпечення автомобілем відповідні структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах у разі утворення (крім м. Києва) рад, об`єднаної територіальної громади (далі - органи соціального захисту населення) або управління виконавчої дирекції Фонду отримують інформацію з Єдиного державного реєстру МВС (далі - Реєстр) стосовно транспортних засобів, зареєстрованих на ім`я особи з інвалідністю, законного представника недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю протягом останніх семи років перед взяттям на облік і за обліковий період.

Згідно вимог пункту 14 Порядку № 999 заміна автомобілів, отриманих особами з інвалідністю, законними представниками недієздатних осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду, яким групу інвалідності встановлено безстроково, провадиться на підставі заяви особи з інвалідністю, законного представника недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю після закінчення десятирічного строку експлуатації на підставі раніше виданого висновку облМСЕК (ЦМСЕК, КрМСЕК) про наявність медичних показань для забезпечення автомобілем без повторного медичного огляду з обов`язковим урахуванням висновку лікувально-профілактичного закладу про спроможність особи з інвалідністю керувати автомобілем на момент прийняття рішення про забезпечення автомобілем (крім випадків, передбачених пунктом 24-1 цього Порядку).

Щодо доводів апелянта, шо позивач до комісії при управлінні не звертався, а заява адресована до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, тобто до установи, яка не наділена повноваженнями вирішення питання щодо забезпечення інвалідів автомобілями, суд зазначає наступне.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Красний Луч Луганської області. З 01.07.2016р. позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа у Слов`янському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримує щомісячні страхові виплати, витрати на медичну та соціальну допомогу та інше у зв`язку із трудовим каліцтвом, що сталось 21.02.2006 року.

На звернення позивача з заявою за місцем реєстрації до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про забезпечення його автомобілем з ручним керуванням, останній повідомив позивача, що для взяття на облік для забезпечення автомобілем необхідно додати оригінал виписки з акту огляду МСЕК.

Тобто, відповідач не відмовив у розгляді заяви за неналежним зверненням, а розглянув її з додатками, вказав на недоліки, які треба усунити.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців. Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду.

Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Отже, вказані норми права свідчать про те, що управління Фондом соціального страхування здійснюється, зокрема, виконавчими дирекціями Фонду, які мають свої робочі органи в особі управлінь в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду. В свою чергу, вказані робочі органи мають відокремлені підрозділи, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач перебуває на обліку в Слов`янському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Відділення є відокремленим підрозділом Управління, що створено за рішенням правління без статусу юридичної особи.

Отже, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в особі Слов`янське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, відповідно до покладених на нього завдань (ч.1, ст.9 Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), здійснює надання соціальних послуг, матеріального забезпечення та страхових виплат застрахованим особам і членам їх сімей в порядку визначеному правлінням Фонду.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не вчиняло протиправні дії, оскільки не розглядало та не відмовляло позивачу у постановці на облік по забезпеченню автомобілем.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг.

У відповідності із ч.3 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Отже, з огляду на зміст заявлених позивачем вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідачем у цій справі є Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та здійснює владні управлінські функції відносно позивача, у зв`язку з чим, даний спір безпосередньо стосується його прав та обов`язків.

Враховуючи те, що Слов`янське відділення є відокремленим підрозділом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, без статусу юридичної особи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дії та зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 квітня 2019 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 р. у справі № 200/6880/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 03 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць