Справа № 154/2431/19
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Гоменюка В.Л., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Волинській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі СРПП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області) Гоменюка В.Л. про скасування постанови серії ДОП18 № 317904 від 30 липня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 30 липня 2019 року о 19 годині 00 хвилин в місті Володимир-Волинський по вулиці Драгоманова, 7 перейшов проїзну частину у невстановленому місці поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.7 Правил дорожнього руху.

Позивач у своїй заяві заперечив вчинення ним будь-яких дій, що пов`язані із порушеннями Правил дорожнього руху. Ствердив, що 30 липня 2019 року разом із своїм товаришем ОСОБА_2 знаходились у павільйоні магазину «Сокіл» на вулиці Драгоманова у місті Володимир-Волинському, де спілкувались, вживали їжу та невелику кількість алкоголю, які придбали там же. Вказаний павільйон діє за принципом кафе, у ньому проводиться роздрібна торгівля продуктами харчування, алкоголем, а їх вільне споживання особам дозволене за передбаченими для цього столиками. Через якийсь час продавець викликала працівників поліції, а по їх прибуттю вказала їм, що позивач із своїм товаришем голосно розмовляють. В ході спілкування із поліцейськими жодних конфліктних ситуацій не виникало. Останні перевірили особисті документи, зробили усне зауваження, після чого пішли у службовий автомобіль. В свою чергу позивач із ОСОБА_2 пішли додому. При цьому жодних проваджень у справах про адміністративні правопорушення не велося, процесуальних документів не складав.

10 серпня 2019 року позивач поштою отримав оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з тим, що правопорушення не вчиняв, просить її скасувати.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її судовий розгляд за правилами ст.286 КАС України з повідомленням учасників справи відповідно до ст. 268 КАС України у відкритому судовому засіданні, яке призначено на 03 вересня 2019 року. Цією ж ухвалою з ініціативи суду залучено до справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Волинській області. Також зобов`язано ГУНП у Волинській області подати до суду завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.127 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 317904 від 30 липня 2019 року.

У зв`язку з неявкою сторін та відсутністю відомостей про їх повідомлення судовий розгляд справи відкладався на 03 вересня 2019 року.

У призначене судове засідання позивач не з`явився, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи за матеріалами справи без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом подачі відзиву щодо позову не скористався, інших заяв, зокрема про відкладення засідання, до суду не подавав.

У відповідності до ч.3 ст.159 КАС України, неподання відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується судом як визнання позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Волинській області правом участі в судовому засіданні не скористалось. До суду пояснень чи інших заяв третіх осіб з приводу позову або поважності причин неявки не надходило. Матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на виконання ухвали суду від 16 серпня 2019 року не подало. Судом здійснювалось неодноразове повідомлення про судові засідання у справі шляхом скерування відповідних процесуальних документів на офіційну електронну адресу, а також шляхом дублювання їх відправлення за допомогою поштового зв`язку.

Відтак, зважаючи на віднесення вказаної категорії справ до термінових, керуючись положеннями ст.ст.205, 268, 286 КАС України, суд розглянув її без участі сторін за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, розгляд справи здійснений без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні правовідносини та норми, якими вони регулюються.

Згідно змісту доданої позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 № 317904 від 30 липня 2019 року, ОСОБА_1 30 липня 2019 року о 19 годині 00 хвилин в місті Володимир-Волинський по вулиці Драгоманова, 7 перейшов проїзну частину у невстановленому місці поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.7 Правил дорожнього руху.

У відповідності до ч.1 ст.127 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються пішоходи за вчинення ними непокори сигналам регулювання дорожнього руху, переходу ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 4.7 Правил дорожнього руху, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

В той же час жодного доказу вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення суду не надано.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплений у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На підставі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251 КУпАП), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст. 252 КУпАП), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34 КУпАП) чи обтяжують (ст. 35 КУпАП) відповідальність, з`ясувати чи здійснюється провадження в межах строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12. 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач не представив суду жодного доказу в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, а тому є всі підстави вважати, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам Закону, прийняте без врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У відповідності до ч.3 ст.186 КАС України, за наслідками розгляду даної справи суд прийшов до висновку про відсутність доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, а отже оскаржувану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77-78, 139, 241-246, 268, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст.ст. 9, 10, 127, 251, 252, 256, 268, 280, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Гоменюка В.Л., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Волинській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДОП18 № 317904 від 30 липня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривень, а провадження у справі закрити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 5 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Реквізити сторін:

1.позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 ;

2.відповідач: поліцейський сектору реагування патрульної поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Гоменюк В.Л., службова адреса: 44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Соборна, 6;

3.третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції у Волинській області, юридична адреса: 43000, м. Луцьк, вулиця Винниченка, 11.

Текст рішення складено 03 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: (підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер