Справа № 415/6459/17
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 серпня 2019 року

Київ

справа № 415/6459/17

адміністративне провадження №К/9901/23527/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22.11.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі №415/6459/17 за позовом ОСОБА_1 до Комісії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 ( далі по тексту - позивач), звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Комісії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області , в якому після заміни відповідача та предмета позову, просила визнати бездіяльність відповідача, яка виразилась у відмові в зарахуванні періоду роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 у ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 01 листопада 1986 р. по 12 грудня 1999 р. протиправною та скасувати оскаржуване рішення відповідача від 27 вересня 2017 р., зобов`язати відповідача розглянути звернення позивачки до відповідача відповідно трудової книжки АТ ІІІ № 5227362 від 13.10.1984 заповнення, особової картки форми Т-2, наказу постанови від 18.05.1998 № 98/5 про впровадження атестації робочих місць, наказу від 30.07.2003 № 179 про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці з переліком посад за Списком № 1, довідки № 136 від 08.12.1999, та зарахувати період роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 позивачки у ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 01 листопада 1986 року по 12 грудня 1999 року та призначити пенсію на пільгових умовах за Спиком № 2.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 22.11.2018 позов задоволено частково. Скасовано рішення комісії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 27 вересня 2017 р. відносно позивача. Зобов`язано комісію Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянути звернення до ОСОБА_1 відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 13.10.1984 р., особової картки форми Т-2, наказу-постанови від 18.05.1998 р. №98/5 про впровадження атестації робочих місць, наказу від 30.07.2003 р. № 179 про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці з переліком посад за списком №1, довідки №136 від 08.12.1999 р. У задоволенні вимог позивача до комісії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до зарахування до пільгового стажу відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22.11.2018 залишено без змін.

Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, суд виходить з такого.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Також, частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відтак, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню виключно у випадках, вичерпний і остаточний перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Разом з тим, за змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Колегія суддів Верховного Суду, вивчивши матеріали касаційної скарги, з урахуванням приписів наведених правових норм процесуального закону, характеру спірних відносин, суб`єктного складу учасників та предмету доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає, що вказана справа, в силу приписів пункту 3 статті 12 КАС України, відноситься до категорії справ незначної складності, так як ознак, передбачених частиною 4 статті 12 КАС України, не має.

Посилання на існування обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з наданих матеріалів касаційної скарги.

При цьому, доводи касаційної скарги у даній справі стосуються правильності застосування норм матеріального права у конкретно визначених правовідносинах щодо окремо взятої особи і не стосуються питань права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі належить відмовити.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09.10.2018 (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Керуючись статтями 328, 333, 355, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22.11.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі №415/6459/17 за позовом ОСОБА_1 до Комісії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

А.І. Рибачук

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду