Справа № 560/1080/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1080/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

28 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року (рішення ухвалено суддею Петричковичем А.І. в м.Хмельницькому, повне рішення складено 10 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив: 1) визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у незаконному зменшенні з 01.01.2019 розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди працюючого судді з 90% до 86% та у неврахуванні матеріальної допомоги на оздоровлення при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі зміною з 04.12.2018 та з 01.01.2019 розміру складових суддівської винагороди працюючого судді та при подальшому нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з березня 2019 року; 2) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області утриматися від таких дій (зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання з 90 % до 86% та неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення) при нарахуванні та перерахунках щомісячного довічного грошового утримання; 3) визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка полягає: - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 04.12.2018 по 31.12.2018 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018; - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01 по 31.01.2019 у зв`язку із зміною з 01.01.2019 суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 №2629-УІІІ; - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.01.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018 саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.02.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 №2629-VIII, саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - у не нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання за березень 2019 року саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; 4) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області: - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 04 по 31.12.2018 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01 по 31.01.2019 у зв`язку із зміною з 01.01.2019 суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 №2629-VIII; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.01.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Рішення КС України від 04.12.2018 саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.02.2019 у зв`язку із зміною суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 №2629-VIII саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; - провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за березень 2019 року саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та виходячи з 90% суддівської винагороди судді; 5) стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на його користь 5000 (п`ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90% від грошового утримання судді. Доводи відповідача з посиланням на те, що відповідно ст.135 Закону від 02.06.2016 №1402-VIII матеріальна допомога не є складовою суддівської винагороди, суперечать законодавству та висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16. Також вказує, що перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має бути проведений саме з дати зміни складових суддівської винагороди працюючого судді, а не з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд першої інстанції визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2019 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 90% до 86%.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2019 щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 90% суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог cуд відмовив.

З рішенням суду першої інстанції не погодились як позивач так і відповідач.

Позивач в апеляційній скарзі з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та правовим позиціям Верховного Суду а також рішенням Конституційного Суду України, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти постанову, якою позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з підстав неповноти з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів справи видно, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1515-VІІІ "Про звільнення суддів" позивач ОСОБА_1 звільнений з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку (арк. спр. 49-59).

Із розрахунку стажу роботи судді Апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , видно, що стаж його роботи станом на 16.09.2016 становить 30 років 11 місяців 05 днів та складається з таких періодів: 1) з 31.10.1979 по 26.04.1980 строкова служба у збройних силах; 2) з 26.04.2980 по 21.11.1981 строкова військова служба на території Демократичної Республіки Афганістан (даний запис внесено на підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 та ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.04.2009); 3) з 01.09.1986 по 30.06.1990 навчання в Харківському юридичному інституті; 4) з 05.01.1993 по 11.02.2003 народний суддя Кам`янець-Подільського міського народного суду; 5) з 12.02.2003 по 16.09.2016 суддя Апеляційного суду Хмельницької області (арк. спр. 21).

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 у справі №686/23330/16-а, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2009 року, зобов`язано Апеляційний суд Хмельницької області та Державну судову адміністрацію України призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 27.11.2005 року з урахуванням проходження служби і участі в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан з 26.04.1980 року по 21.11.1981 року, зарахувавши один місяць служби за три. У вказаному рішенні зазначено, зокрема, що період служби позивача в ДРА з 26.04.1980 року по 21.11.1981 року включно має бути зарахований до стажу роботи (арк. спр. 13-18).

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2017 у справі №686/23330/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017, визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому №3200 від 23.09.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді, та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90% від грошового утримання судді, та виплатити йому різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання. Вказаним судовим рішенням встановлено, зокрема, що відповідач мав визначити розмір щомісячного грошового утримання позивачеві, виходячи не з 86%, а з 90% його грошового утримання судді відповідного суду (арк. спр. 72-75).

21.12.2018 Апеляційний суд Хмельницької області видав довідку за №06-262/18 з якої слідує, що станом на 04 грудня 2018 року суддівська винагорода, що враховується при призначені/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 46516,80 грн., у тому числі: посадовий оклад - 29073,00 грн.; доплата за вислугу років (60%) - 17443,80 грн.

В цей же день позивач звернувся до ГУ ПФ України в Хмельницькій області з заявою, в якій просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (арк. спр. 102 та на звороті).

Рішенням відповідача №72 від 15.01.2019 позивачу з 01.01.2019 визначено основний розмір пенсії в сумі 40378,70 грн., що становить 86% від заробітку 46516,80 грн. (арк. спр. 103, зворот).

22.01.2019 Апеляційним судом Хмельницької області видано довідку за №06-142/19 про те, що станом на 01 січня 2019 року суддівська винагорода, яка враховується при призначені/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 50715,20 грн., у тому числі: посадовий оклад - 31697,00 грн.; доплата за вислугу років (60%) - 19018,20 грн..

23.01.2019 позивач звернувся до ГУ ПФ України в Хмельницькій області з заявою, в якій просив провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання (арк. спр. 107, та його зворот).

Рішенням №72 від 31.01.2019 позивачу визначено з 01.02.2019 основний розмір пенсії в сумі 43615,07 грн., що становить 86% від заробітку 50715,20 грн. (арк. спр. 108, зворот).

30.01.2019 Апеляційний суд Хмельницької області видав довідки за №06-42/19 та №06-43/19 про те, що з 04 грудня 2018 року допомога на оздоровлення, яка виплачується судді при наданні відпустки в розмірі посадового окладу, становить 29073,00 грн., а її місячна частка - 2422,75 грн., з 01 січня 2019 року допомога на оздоровлення, яка виплачується судді при наданні відпустки в розмірі посадового окладу, становить 31697,00 грн., а її місячна частка - 2641,42 грн. (арк. спр. 112, та його зворот).

Листом від 25.02.2019 за №254/В-8 відповідач з посиланням на приписи ст.2,3,5 та ст.168 КАС України повідомив, що в порядку адміністративного судочинства не підлягають захисту права, які можуть бути порушені у майбутньому. Вказав, що із трудової книжки позивача видно, що стаж його роботи на посаді судді становить 23 роки 8 місяців 13 днів (з 05.01.1993 по 16.09.2016). Тому, при здійсненні перерахунків з 01.01.2019 та з 01.02.2019 щомісячне довічне грошове утримання визначено у розмірі 86 % суддівської винагороди, що відповідає 23 рокам стажу роботи на посаді судді, а також про відсутність підстав для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідок, виданих Апеляційним судом Хмельницької області від 30.01.2019 року №06-43/19, №06-42/19. Відповідач зазначив, що з 01.01.2019 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді Ващенка СЄ. з урахуванням довідки, виданої Апеляційним судом Хмельницької області від 21.12.2018 року № 06-262/18 (арк. спр. 27).

Листом від 07.03.2019 за №545/В-8 відповідач повідомив позивача про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та підвищенням посадових окладів суддів, з 01.02.2019 року з урахуванням довідки, виданої Апеляційним судом Хмельницької області від 22.01.2019 року № 06-14/19 (арк. спр. 29).

Довідкою ГУ ПФУ в Хмельницькій області №7068/04 від 12.03.2019 також підтверджено, що ОСОБА_1 виплачено щомісячне довічне грошове утримання у грудні 2018 року, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди, у січні-березні 2019 року - виходячи з розміру 86% суддівської винагороди (арк. спр. 30).

В силу приписів ч.4 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 року №3-1, в редакції, чинній з 16.06.2017 (далі - Порядок №3-1), визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Отже, в разі зміни складових суддівської винагороди раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці підлягає перерахунку.

При визначенні дати перерахунку слід керуватися пунктом 4 Порядку №3-1, відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

З огляду на вказані приписи Порядку №3-1 суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу з того коли мало місце підвищення розміру суддівської винагороди.

Суд першої інстанції обґрунтовано також відхилив доводи позивача щодо поширення на спірні правовідносини ч.2 ст.27 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII (згідно якої перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок), оскільки вказаний закон визначає статус суддів Конституційного Суду України, який не поширюється на позивача.

Покликання позивача на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 24.03.2015 у справі №21-584а14 щодо виникнення у судді, який вийшов у відставку, права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни (в сторону збільшення) суддівської винагороди, не є коректними, оскільки вказані висновки не зумовлюють обов`язку відповідача здійснити перерахунок саме з дати настання таких обставин (збільшення розміру суддівської винагороди).

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, у правовідносинах, які були предметом судового розгляду та були предметом перегляду Верховним Судом у постановах від 20 грудня 2018 року у справі №243/6453/17, від 28 лютого 2019 року у справі №686/6637/17, від 26 березня 2019 року у справі №720/454/17 та від 10 квітня 2019 року у справі № 607/7492/17 не підлягав до застосування п.4 р.2 Порядку №3-1, оскільки позивачі у вказаних справах заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подавали до введення в дію вказаного порядку.

Отже, приписи п.4 р.2 Порядку №3-1 не суперечить ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII , оскільки вказана норма Закону не містить вказівки про дату проведення перерахунку.

Також, безпідставними є доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів ч.2 ст.27 Закону України "Про Конституційний Суд України" як аналогії закону в силу положень ч.6 ст.7 КАС України.

Таким чином, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 21.12.2018 правомірно був здійснений відповідачем з 01.01.2019, а перерахунок на підставі довідки від 22.01.2019 - з 01.02.2019. Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку з більш раннього часу - з 04 по 31.12.2018 року та з 01 по 31.01.2019 року у зв`язку зі зміною розміру суддівської винагороди.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, суд першої інстанції цілком обґрунтовано застосував приписи статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, якою визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Таке ж правове регулювання складових суддівської винагороди закріплено в ст.135 Закону України від 2 червня 2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Отже, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI визначено складові суддівської винагороди, які підлягають врахуванню при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, і до вказаного переліку не віднесено матеріальну допомогу на оздоровлення.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яка підлягала до виплати працюючим суддям.

Така ж правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25 квітня 2018 року по справі №333/4196/17(2-а/333/221/17), від 18 липня 2018 року по справі № 638/12151/17, від 09 листопада 2018 року по справі №730/567/17, від 20 грудня 2018 року по справі №159/1942/17.

В силу положень ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16 Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16 до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки стосуються інших обставин, а тому покликання позивача на вказане судове рішення є помилковим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив покликання позивача на обов`язковість виконання всіма органами державної влади постанови Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2017 у справі №686/23330/16-а (яка набрала законної сили), в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання саме з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки вказана постанова суду відповідачем виконана. Позивач помилково ототожнює обставини, які встановлені судовим рішенням у справі №686/23330/16-а із правовою оцінкою, наданою судом певному факту, який має місце при розгляді цієї справи, та не зважає на приписи ч.7 ст.78 КАС України, якою прямо вказано, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №800/448/15, де зазначив, що суд може відійти від наданої судами в межах розгляду іншої справи правової оцінки певних юридичних фактів, які мають значення для прийняття рішення.

Отже висновки відповідача щодо відсутності правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення працюючого судді є обгрунтованими.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №800/448/15, де зазначив, що суд може відійти від наданої судами в межах розгляду іншої справи правової оцінки певних юридичних фактів, які мають значення для прийняття рішення.

Отже висновки відповідача щодо відсутності правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення працюючого судді є обгрунтованими.

Щодо зменшення пенсійними органами з 01.01.2019 відсотку грошового утримання позивача з 90% до 86%, то суд першої інстанції позовні вимоги в цій частині обґрунтовано задовольнив з урахуванням постанови Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 у справі №686/23330/16-а, якою встановлено право позивача на зараховування до стажу його роботи періоду служби в ДРА з 26.04.1980 року по 21.11.1981 року, а також постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2017 у справі №686/23330/16-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90% від грошового утримання судді, оскільки вказаними судовими рішеннями встановлено право ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди, враховуючи необхідність зарахування до стажу роботи період військової служби.

На виконання рішення суду у справі №686/23330/16-а пенсійним органом було проведено розрахунок стажу позивача та прийнято, зокрема, розпорядженням №891472 від 28.02.2017, в якому визначено довічне грошове утримання в розмірі 90% від заробітку (звороти арк. спр. 76-77).

Отже, відповідачем первинно було призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від суми суддівської винагороди, і в подальшому рішення про зменшення такого розміру до 86 % а ні судом, а ні відповідачем не приймалось, а тому у ГУ ПФУ у Хмельницькій області не було підстав здійснювати з 01.01.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача із зменшенням відсоткового розміру, без будь-яких для цього підстав. Це підтверджує також і факт відсутності прийняття відповідачем рішення щодо цього, у якому були б зазначені підстави неврахування часу проходження позивачем військової служби до стажу роботи.

Враховуючи зазначене, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення позивачу з 01.01.2019 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 90% до 86%, є протиправними.

Водночас, позивач також просить визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 90% суддівської винагороди.

Суд першої інстанції з урахуванням приписів ч.2 ст.9, п.10 ч.2 ст.245 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача зобов`язав відповідача провести перерахунок та виплату з 01.01.2019 щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи з 90% суддівської винагороди, з урахуванням проведених виплат.

Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання відповідача утриматися при нарахуванні та перерахунках щомісячного довічного грошового утримання таких дій, як зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 86% та неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині з огляду на наведенні вище обгрунтування щодо відхилення вимог про врахування матеріальної допомоги на оздоровлення до складових суддівської винагороди та з огляду на положення КАС, якими передбачено можливість захисту лише порушеного права.

Вказане узгоджується з правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 167/592/17, від 31 липня 2018 року у справі №348/9/17, від 23 жовтня 2018 року у справі №344/4560/17, від 14 лютого 2019 року у справі №362/7962/15-а.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зазначену частину позовних вимог позивач мотивував тим, що неправомірними діями відповідача, йому нанесено моральні збитки.

Разом з тим, а ні під час звернення з позовом до суду першої інстанції, а ні при поданні апеляційної скарги, позивачем в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди не надано жодного доказу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування позивачу моральної шкоди.

Що стосується доводів відповідача про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, то з урахуванням наведено вище колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги останнього.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Висновків суду першої інстанції доводи апеляційних скарг не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 серпня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.