Справа № 640/6704/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 вересня 2019 року № 640/6704/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - ГУ ПФУ у м. Києві, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, оформлене листом від 26 листопада 2018 року за вих. №118874/02/П-8687, щодо відмови у зарахуванні до стажу періоду роботи у ДП Механізація з 27 липня 1977 року по 30 грудня 1988 року та з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року для перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві врахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботу у ДП Механізація з 27 липня 1977 року по 30 грудня 1988 року та з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням періоду роботи у ДП Механізація з 27 липня 1977 року по 30 грудня 1988 року та з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про врахування до розміру пенсії довідок по заробітній платі №97 від 11 листопада 2003 року та №102 від 14 травня 2004 року, виданих ДП Механізація.

Відповідач, листом від 26 листопада 2018 року №118874/02/П-8687 відмовив у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що не надано копії первинних документів на підставі яких видані довідки про заробітну плату, а тому підстав для врахування заробітної плати за 60 календарних місяців немає.

Позивач вважає, що ГУ ПФУ у м. Києві не застосувало жодних правових процедур підтвердження пільгового стажу, передбачених Порядком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим, рішення про відмову у зарахуванні до стажу періоду роботи у ДП Механізація з 27 липня 1977 року по 30 грудня 1988 року та з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року для перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження).

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

05 липня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при призначенні якої були враховані періоди роботи позивача у ДП Механізація з 27 липня 1977 року по 30 грудня 1988 року та з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року.

Також, відповідач зазначив, що перерахунок пенсії у відповідності до показників заробітної плати, зазначених в архівній довідці №17-зв/1 від 05 лютого 2019 року є недоцільним, оскільки призведе до зменшення розміру пенсії.

Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У жовтні 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою, у якій просив врахувати до розміру пенсії довідки по заробітній платі №97 від 11 листопада 2003 року та №102 від 14 травня 2004 року, виданих ДП Механізація.

ГУ ПФУ у м. Києві листом від 26 листопада 2018 року за вих. №118874/02/П-8687 повідомило позивача про те, що, оскільки позивачем не надано копії первинних документів, на підставі яких видана довідка про заробітну плату за 60 календарних місяців, а організація відмовила в проведенні перевірки даної довідки, підстав для врахування заробітної плати за 60 календарних місяців при обчисленні розміру пенсії немає.

Також, у листі було запропоновано, для можливого врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за 60 календарних місяців до 01 липня 2000 року надати нову довідку та копії первинних документів.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 Закону №1058-IV використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі - Положення №384/2011), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є, зокрема: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; виконання інших завдань, визначених законами України та покладених на Пенсійний фонд України Президентом України (пункт 3 Положення №384/2011).

Згідно з пунктом 1 розділу 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року №28-2 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486 (далі - Положення №28-2), головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пунктом 2 Положення № 28-2 визначено, що управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами Правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 4 Положення, зокрема, є: призначення (перерахунок) і виплата пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснення інших повноважень, визначених законом.

Тобто органи Пенсійного фонду України є суб`єктами владних повноважень, наділені владними управлінськими функціями, завданнями яких є, зокрема призначення і виплата пенсій згідно із законодавством України.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядом, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року по справі № 21-11а15.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08 червня 2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Матеріалами справи встановлено, що за даними трудової книжки позивача, останній має наступний стаж роботи:

- з 27 липня 1976 року по 30 грудня 1988 року позивач працював на Спецуправлінні механізації рембудробіт Управління «Київрембуд»;

- з 02 січня 1989 року по 30 жовтня 1992 року працював у ЖКО трест «Агропромстройіндустрія».

На підтвердження розміру заробітної плати для призначення пенсії за вказані періоди роботи, позивачем надані наступні документи:

- копія довідки про заробіток для обчислення пенсії №102 від 14 травня 2004 року, видана ДП Механізації, якою підтверджується нарахування заробітної плати у період з 1989 року по 1993 рік;

- копія довідки про заробіток для обчислення пенсії №97 від 11 листопада 2003 року, видана ДП Механізації, якою підтверджується нарахування позивачу заробітної плати за період з 1984 року по 1988 рік.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія довідки ДП Механізації від 06 липня 2004 року, у якій зазначено, що ОСОБА_1 працював на вказаному підприємстві за сумісництвом з 1989 року по 30 грудня 1993 року.

Відповідно до пункту 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Порядком №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Таким чином, відповідача законодавцем не тільки наділено правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й покладено обов`язок витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань та допомагати особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у неї документів для призначення пенсії.

Так, у відповідності до службової записки начальника відділу з питань призначення та перерахунку пенсій ОСОБА_2 від 11 квітня 2018 року за заявою позивача від 05 квітня 2018 року було ініційовано проведення перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату №97 від 11 листопада 2003 року за період з 01 березня 1987 року по 31 грудня 1988 року та №102 від 14 травня 2004 року за період з 01 січня 1989 року по 28 лютого 1992 року, виданих ДП Механізації, та №32 від 19 травня 2004 року за період з 01 січня 1989 року по 28 лютого 1992 року, виданої Колективним житлово - комунальним підприємством «Агропромбудіндустрія» ОСОБА_1 .

Згідно зі службовою запискою №475 від 17 липня 2018 року, провести перевірку достовірності виданих довідок про заробітну плату організацією ДП Механізації №97 від 11 листопада 2003 року та організацією Колективне житлово - комунальне підприємство «Агропромбудіндустрія» №32 від 19 травня 2004 року немає можливості, у зв`язку з тим, що дані організації не звітують (ДП Механізації з січня 2009 року, Колективне житлово - комунальне підприємство «Агропромбудіндустрія» з жовтня 2016 року) телефонний зв`язок з ними відсутній.

Спірне рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періоду роботи у ДП Механізація з 27 липня 1977 року по 30 грудня 1988 року та з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року для перерахунку пенсії мотивовано відмовою організації у проведенні перевірки довідок.

Проте, відмова ДП Механізації у проведенні перевірки достовірності виданих довідок про заробітну плату не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Крім того, матеріали не містять жодних доказів (листи, запити, телефонограми тощо) на підтвердження звернення ГУ ПФУ у м. Києві до ДП Механізації з метою проведення перевірки вказаних довідок або отримання від підприємства відмови у наданні первинних документів.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, ГУ ПФУ у м. Києві приймаючи оскаржуване рішення, оформлене листом від 26 листопада 2018 року за вих. №118874/02/П-8687 діяло поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірне рішення ГУ ПФУ у м. Києві, оформлене листом від 26 листопада 2018 року за вих. №118874/02/П-8687 є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у м. Києві врахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботу у ДП Механізація з 27 липня 1977 року по 30 грудня 1988 року та з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року, а також зобов`язання перерахувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням періоду роботи у ДП Механізація за вказаний період, то суд зазначає наступне.

З копії трудової книжки вбачається, що позивач працював на ДП Механізації з 27 липня 1976 року та звільнений 30 грудня 1988 року за переводом до ЖКО треста «Агропромстройіндустрія».

Таким чином, згідно з матеріалами справи підтвердженим трудовим стажем позивача у ДП Механізації є період з 27 липня 1976 року по 30 грудня 1988 року, який підлягає врахуванню при здійсненні ГУ ПФУ у м. Києві перерахунку його пенсії.

Що стосується періоду з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року, то суд зазначає, що згідно із записами трудової книжки позивача, останнього прийнято по переводу до ЖКО треста «Агропромстройіндустрія» 02 січня 1989 року.

30 жовтня 1992 року позивача звільнено з ЖКО треста «Агропромстройіндустрія» по переводу у корпорацію «Укрпромбуд».

З огляду на зазначене, судом не встановлено доказів на підтвердження стажу роботи позивача з 02 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року у ДП Механізації.

Водночас, суд не приймає до уваги довідку, видану відділом кадрів ДП Механізації від 06 липня 2004 року, у якій вказано, що ОСОБА_1 працював на ДП Механізації за сумісництвом у період з 1989 року по 30 грудня 1993 року, оскільки такі дані не містяться у трудовій книжці позивача, яка, в силу статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а також, містить суперечності поряд з іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями як щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача, так і щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи всі обставини встановлені під час розгляду даної справи, з метою належного та ефективного способу захисту прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також забезпечення його виконання та виключення необхідності наступних звернень до суду, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстровану у ГУ ПФУ у м. Києві 29 жовтня 2018 року №П-8687) щодо врахування до його стажу роботи у ДП Механізації періоду з 27 липня 1976 року по 30 грудня 1988 року, а також щодо перерахунку його пенсії, враховуючи стаж роботи за вказаний період, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, оформлене листом від 26 листопада 2018 року за вих. №118874/02/П-8687 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його стажу роботи у ДП Механізації за період з 27 липня 1976 року по 30 грудня 1988 року для перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) (зареєстровану у ГУ ПФУ у м. Києві 29 жовтня 2018 року №П-8687) щодо врахування до стажу роботи у ДП Механізації періоду з 27 липня 1976 року по 30 грудня 1988 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) (зареєстровану у ГУ ПФУ у м. Києві 29 жовтня 2018 року №П-8687) щодо перерахунку пенсії з урпахуванням стажу роботи у ДП Механізації за період з 27 липня 1976 року по 30 грудня 1988 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко