Справа № 1.380.2019.002669
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002669
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого cудді - Сакалоша В.М.,
секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2 ,
представник відповідача Терлак М.М.,
представник третьої особи Питель І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_3 адміністративної послуги по заяві (клопотанні) від 23 травня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населеного пункту, викладену у листі від 18.04.2019 року № Л-2435/0-2264/0/37-19;
- зобов`язати Головне управління Держгоекадастру у Львівській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5000 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населених пунктів.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 позов, зокрема, позивача до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задоволено та зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населеного пункту. Головне управління Держгеокадастру у Львівській області розглянуло клопотання позивача та повторно у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Звертає увагу, що відповідач не прийняв передбачене законодавством рішення у формі наказу, оскільки скерував на адресу позивача лист-відповідь. Також відповідачем не розглянуто клопотання у місячний строк після набрання рішенням суду законної сили, що суперечить вимогам закону.
Ухвалою судді від 06.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити повністю.
В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила, просила відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Рішенням суду від 19.12.2018 у справі № 1340/3982/18 позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Держгекадастру у Львівської області (79019, м. Львів, пр. В. Чорновола, 4) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 від 23.05.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Грибовицької сільської ради, Жовківського району, Львівської області, за межами населеного пунтку. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення у справі № 1340/3982/18 повернуто скаржнику. Відтак, рішенння набрало законної сили 12.03.2019.

18.04.2019 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянуло клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5000 га, для ведення особистого селянського господарства на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області та листом повідомило позивача про те, що відповідно до інформації наданої Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території Грибовицької сільської ради не розроблялись. Враховуючи наведене та керуючись вимогами п. 7 ст.118 земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Львівській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Згідно з ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у поставнові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №826/17220/17.

Судом встановлено, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач посилається на те, що що відповідно до інформації наданої Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території Грибовицької сільської ради не розроблялись.

Однак, суд звертає увагу на те, що 22.03.2019 відповідач звернувся із листом № Г-2392/0-1704/0/37-19 до Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання належним чином оформлених документів для своєчасного розгляду клопотання прозивача.

Листом від 16.04.2019 № 593/405-19-0.23 Відділ у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області скерував викопіювання з кадастрової карти (плану) земельної ділянки. Проте, жодної відповіді про те, що містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території Грибовицької сільської ради не розроблялись Відділ у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до відповідача не скеровував.

Суд також звертає увагу, що причина відмови не відповідає чітко встановленому ЗК України переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Представник відповідача посилається на те, що спірна земельна ділянка щодо якої з дозволом на розроблення проекту землеустрою звернувся позивач входить в масив земель, які перейшли в межі населеного пункту Великі Грибовичі, відтак Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не є розпорядником такої земельної ділянки. А також вказує, що позивач скористався правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки.

Суд звертає увагу на доводи представника відповідача, однак, щодо цього зазначає наступне Оскільки докази, які містяться в матеріалах справи свідчать про те, що на момент розгляду клопотання позивача спірна земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту, оскільки Грибовицькою сільською радою розроблено проект землеустрою щодо зміни меж села Великі Грибовичі, проте такий затверджений рішенням Жовківської міської ради № 20 від 20.06.2019, тобто після розгляду клопотання позивача.

Щодо посилань на те, що позивач скористався правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, суд зазначає, що у листі відповідач не посилається на таку підставу для відмови, відтак ці посилання є безпідставними.

Відповідно до частини 1 ст 14 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v.The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv.Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v.Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Рішенням суду зобов`язано Головне управління Держгеокадастру Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 від 23.05.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Грибовицької сільської ради, Жовківського району, Львівської області, за межами населеного пунтку.

Однак таке в належний спосіб не розглянуте з огляду на наступне.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

За наслідками розгляду клопотання суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як відповідач протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Аналочна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 у справі №812/922/16.

Відтак, наданий відповідачем лист не може розцінюватись судом як належна відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, відмова Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_3 адміністративної послуги по заяві (клопотанні) від 23 травня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населеного пункту, викладена у листі від 18.04.2019 року № Л-2435/0-2264/0/37-19 є протиправною.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 року у справі №826/11251/18.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

Таким чином, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є зобов`язання Головне управління Держгоекадастру у Львівській області (просп. В. Чорновола, буд., 4, м. Львів; ЄДРГПОУ 39769942) вирішити питання про надання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; ПІН НОМЕР_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5000 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населених пунктів, про що винести відповідне рішення.

Також суд звертає увагу, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення у справі № 1340/3982/18 повернуто скаржнику. Відтак, рішення набрало законної сили 12.03.2019.

Клопотання позивача Головним управління Держгеокадастру у Львівській області розглянуто 18.04.2018 що суперечить приписам ЗК України про розгляд справи в місячний строк. Суд бере до уваги доводи представника відповідача на великий обсяг роботи, однак наголошує, що приписи ЗК України не містять виключень із загального правила.

Суд зазначає, що згідно 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Відтак, вказаною нормою закріплено право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його наданні після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.02.2018 в справі № 806/3095/17, від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а).

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими в частині, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 114, 115, 117, 241, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суддя

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_3 адміністративної послуги по заяві (клопотанні) від 23 травня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населеного пункту, викладену у листівід 18.04.2019 року № Л-2435/0-2264/0/37-19.

Зобов`язати Головне управління Держгоекадастру у Львівській області (просп. В. Чорновола, буд., 4, м. Львів; ЄДРГПОУ 39769942) вирішити питання про надання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; ПІН НОМЕР_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5000 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населених пунктів, про що винести відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) з бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр. В. Чорновола, 4) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.08.2019.

Суддя В.М. Сакалош