Справа № 640/4001/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 вересня 2019 року № 640/4001/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофсталь»

до Державної фіскальної служби України,

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофсталь» (надалі - позивач), адреса: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал/Івана Франка, будинок 11/1) до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 1), адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач 2), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - третя особа), адреса: 03056, м. Київ, провулок Політехнічний, буд. 5а, у якій позивач просить суд:

- визнати рішення Державної фіскальної служби України №1054085/41151399 від 18 січня 2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпрофсталь» за результатами господарської діяльності було здійснено спроби зареєструвати податкові накладні №№8, 47, 59, 61, 64, 65, 72, 73, 74, 76, 78, 81, 85, 87, 102, 119, 131, 134, 141 від 03 грудня 2018 року, від 11 грудня 2018 року, від 12 грудня 2018 року, від 13 грудня 2018 року, від 14 грудня 2018 року, від 17 грудня 2018 року, від 18 грудня 2018 року, від 20 грудня 2018 року, від 26 грудня 2018 року, від 27 грудня 2018 року, від 28 грудня 2018 року відповідно, однак за результатами обробки реєстрацію податкової накладної було зупинено.

Крім того, позивач посилається у позовній заяві на те, що він подав в електронному вигляді повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено №№23, 24, 4, 7, 5, 8, 9, 10, 11, 3, 13, 14, 17, 18, 1, 20, 2, 21, 22 від 16 січня 2019 року відповідно та копії документів.

Відповідач, як зазначає позивач, не врахував документи, при розгляді пояснень та електронним листом від 18 січня 2019 року повідомив позивача про прийняте рішення №1054070/41151399 від 18 січня 2019 року про відмову в реєстрації всіх зазначених вище податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій розрахункових документів, банківських виписок, копій первинних документів, тощо, проте, без будь-якої конкретизації, яких саме документів не вистачило для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву послався на порядок зупинення та порядок здійснення моніторингу податкових накладних податковим органом, а також зазначив, що за результатами поданих позивачем податкових накладних та документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій платником податку, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву зазначив аналогічні підстави, як і відповідач 1, з яких ним не визнаються позовні вимоги та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву не надала з невідомих суду причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпрофсталь» зареєстровано як юридична особа з 14 лютого 2017 року, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис. Видами економічної діяльності товариства зазначено: код КВЕД 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (основний); код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем виписано податкову накладну №134 від 27 грудня 2018 року на суму 125160,00 грн у тому числі ПДВ 20860,00 грн за результатом здійснення господарської операції з товариством з обмеженою відповідальністю «Аймакс-Авто», яку направлено до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (Т.2, арк. 31).

За наслідками обробки податкових накладних, контролюючий орган надіслав позивачу квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14 січня 2019 року відповідно до якої податкова накладна прийнята, однак її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкової накладної підпункту 1.6 пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку. Разом з тим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних (Т.2, арк. 32).

На підтвердження здійснення вказаної господарської операції, позивачем направлено до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, разом поясненнями від 16 січня 2019 року №21, зокрема, у вказаному повідомленні зазначено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпрофсталь» реалізувало товар товариству з обмеженою відповідальністю «Аймакс-Авто» за видатковою накладною №УК-0001497 від 28 грудня 2018 року на суму 125160,00 грн, в тому числі ПДВ 20860,00 грн, у зв`язку з чим була складена податкова №134 від 27 грудня 2018 року. Оплата за реалізований товар відбулась в повному обсязі. Кількість товару співпадає з кількістю придбаного, згідно видаткових накладних. Більш детальні пояснення та документи, що розкривають зміст операції - додаються (Т.2, арк. 33).

Також, позивач додав до повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, разом поясненнями видаткову накладну №УК-0001497 від 28 грудня 2018 року на суму 125160,00 грн, у тому числі ПДВ 20860,00 грн, довіреність №46 від 27 грудня 2018 року, видаткову накладну №К-000058891 від 28 грудня 2018 року на суму 109204,20 грн, довіреність №2104 від 26 грудня 2018 року, платіжне доручення №1316 від 26 грудня 2018 року про оплату позивачем товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» за металопрокат суми 221687,41 грн (Т.2, арк. 35-39).

18 січня 2019 року Комісія Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1054085/41151399 про відмову у реєстрації податкової накладної №134 від 27 грудня 2018 року, у зв`язку із ненаданням платником податків копій документів, а саме: договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операцій, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, а також розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (Т.2, арк. 40-41).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з відповідною скаргою до Державної фіскальної служби, яка рішенням Комісії з питань розгляду скарг №5859/41151399/2 від 31 січня 2019 року залишена без задоволення, а рішення №1054085/41151399 від 18 січня 2019 року - без змін (Т.2, арк. 42).

Вказане стало підставою для звернення з даною позовною заявою до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК України).

У відповідності до абзацу 1 пункту 201.1 розділу V ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 117 (надалі - Порядок № 117), Податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Пунктом 21 Постанови № 117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до яких податкова накладна від 27 грудня 2018 року № 134 прийнята, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкових накладних критеріям оцінки ризиків, що визначені підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач скористався правом на надання пояснень та документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної № 134 від 27 грудня 2018 року, та надав податковому органу письмові документи, які, на його думку, підтверджують реальність здійснення операції по податковій накладній, проти чого не заперечували сторони та що зазначено у позовній заяві та відзивах на неї.

Проте, позивачем не надано всіх первинних документів, які підтверджують реальність господарської операції, зокрема, позивачем ані контролюючому органу, ані суду не були надані відповідні договори між суб`єктами господарювання, які б підтверджували взагалі факт існування договірних відносин між ними, що унеможливлює встановлення реальності господарської операції та наявність відповідних договірних відносин між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Аймакс-Авто».

Також, позивачем не було надано й усіх первинних документів, які підтверджують факт придбання у суб`єктів господарювання у порядку встановленому законодавством товару, який в подальшому був реалізований товариству з обмеженою відповідальністю «Аймакс-Авто», а саме, не було надано договору купівлі-продажу товару (поставки) тощо.

Наведене в сукупності свідчить про недоведеність з боку позивача реальності господарської операції за податковою накладною №134 від 27 грудня 2018 року та, відповідно, про правомірність прийняття відповідачем 2 оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №134 від 27 грудня 2018 року.

Посилання ж позивача на те, що оспорюване рішення містить лише загальне твердження про ненадання платником податків документів без конкретизації конкретного переліку документів, суд вважає безпідставними та такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено реальності здійснення вказаної вище господарської операції щодо поставки товару за наслідками яких виписано податкову накладну №134 від 27 грудня 2018 року.

В той же час, суд наголошує, що надання платником податків договорів, на підставі яких між суб`єктами господарювання виникли певні договірні відносини є обов`язковими первинними документами, які підтверджують реальність господарської операції, проте, як вже зазначалось судом, позивачем таких доказів надано не було.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №1054085/41151399 від 18 січня 2019 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної № 134 від 27 грудня 2018 року.

Крім того, пунктом 28 Порядку № 117 передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРНП було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема якщо набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

Відповідно до пункту 20 Порядку ведення ЄРНП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

З огляду на відсутність ознак протиправності вказаного вище рішення відповідача 2, а також враховуючи норми діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність й правових підстав для зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну №134 від 27 грудня 2018 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпрофсталь» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Стосовно інших податкових накладних та рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, про які позивач зазначає у позовній заяві та які додані позивачем до позовної заяви, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивачем заявлені позовні вимоги виключно щодо визнання протиправним та скасування рішення №1054085/41151399 від 18 січня 2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, яке стосується відмови у реєстрації податкової накладної №134 від 27 грудня 2018 року, а не усіх податкових накладних, у реєстрації яких позивачу було відмовлено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для надання правової оцінки інших рішенням відповідачів в межах розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, покладены на них обов`язки доказування правомірності своїх дій та оскаржуваних рішень виконано та доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофсталь» відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова