Справа № 200/9217/19-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2019 р. Справа№200/9217/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (, 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19) про скасування постанови державного виконавця від 03.07.2019 № 16435249, суд -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2019 року на електрону адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанов державного виконавця від 03.07.2019 № 16435249.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить:

Визнати протиправною та скасувати постанову від 03.07.2019 про накладення штрафу у розмірі 4200,00 грн., винесену в межах виконавчого провадження №16435249 Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

В обґрунтування позову зазначає про протиправне застосування державним виконавцем положень ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки зміни до вказаної статті цього закону, які передбачають відповідальність боржника у вигляді штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, набрали чинності лише з 28.08.2018 року, а тому можуть поширюватися лише на заборгованість, яка виникла після цієї дати. З наведених підстав позивач не погоджуючись із постановою Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року відкладено розгляд справи.

Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року відкладено розгляд справи.

Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року відкладено розгляд справи та визнано явку представника відповідача обов`язковою.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутністю.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, свого представника в судове засідання не направив.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2009 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 16435249 з примусового виконання виконавчого листа №2-4296, виданого 04.11.2009 року Жовтневим судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів 700,00 грн. щомісячно (а.с. 15).

03.07.2019 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 відповідно до якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки накладено на боржника штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, що складає 84000,00 грн. (а.с. 17).

Не погоджуючись із постановою Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про накладення штрафу від 03.07.2019 року ВП № 16435249, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив в дію з 28.08.2018 року.

Згідно із ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що зазначена норма не має зворотної дії у часі, оскільки не скасовує та не пом`якшує відповідальність особи.

Отже, суд зазначає, що з моменту набрання чинності ч.14 ст.71 Закону №1404 у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржників у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, однак, та обставина, що заборгованість у позивача зі сплати аліментів, у сумі платежів за три роки, утворилась починаючи з 2009 року, тобто, до набрання чинності зазначеної норми закону, виключає можливість для застосування вказаної норми під час прийняття оскаржуваної постанови.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999 р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Враховуючи те, що позивачем доведено відсутність підстав для винесення постанови про накладення штрафу від 03.07.2019 року ВП № 16435249 в розмірі 84000,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, сума судового збору підлягає стягненню в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (, 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19) про скасування постанови державного виконавця від 03.07.2019 № 16435249 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 03.07.2019 про накладення штрафу у розмірі 4200,00 грн., винесену в межах виконавчого провадження №16435249 Центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (, 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повний текс рішення складений 02 вересня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Галатіна