Справа № 640/15705/19
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/640/556/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса мешкання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Доценко Віталія Валерійовича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому вона просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1303943 від 07.07.2019 року та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1383586 від 01.08.2019 року. В обґрунтування підстав посилається, що оскаржувані постанови були складені з порушенням норм діючого законодавства.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07 липня 2019 року о 12:40 год., рухаючись по Московському проспекту в бік центру м. Харкова здійснила вимушену зупинку з причини технічної несправності невідомого характеру. Переконавшись в тому, що не створює перешкод автотранспортним засобам попутного напрямку, покинула автомобіль, для консультації з чоловіком по телефону. Через деякий час до неї підійшов громадянин, вдягнений в поліцейську форму, але без поліцейського жетону. Він заявив, що її автомобіль порушив п. 8.4 ПДР України, тобто зупинився в зоні дії знаку п.3.34 «Зупинка транспортного засобу заборонена». Працівник поліції не назвався, не пред`явив службового посвідчення та не надав доказів того, що транспортний засіб знаходиться в зоні дії знака. Поліцейський вимагав пред`явити водійське посвідчення та поліс ОСОБА_2 . Після чого він виписав постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1303943, відповідно до якої, вона, керуючи транспортним засобом ВАЗ 211440 з номерним знаком НОМЕР_1 здійснила зупинку в дії знаку 3.4 по просп.. Московському. Зазначила, що нею була написана скарга на ім`я начальника УПП Х/о Оганесяна ОСОБА_3 на незаконні дії співробітника поліції. В скарзі зазначила, що їй не були надані фото та відеоматеріали, які підтверджують порушення ПДР України, а також, відповідно до складеного протоколу, автомобіль, який порушив п. 8.4 ПДР України ВАЗ 211440 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , в той час, як їй, відповідно до пред`явлених документів належить автомобіль «Toyota Aygo» червоного кольору, номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до листа від 19.07.2019 року №С1389/41/14/02-2019 на 1 серпня 2019 року о 09-00 год. призначено повторний розгляд справи. За даними електронного кабінету водія, на 08 год. 1 серпня 2019 року стягнення штрафу по справі ЕАВ №1303943 відмінено не було, а відтак постанова про стягнення штрафу серії ЕАВ №1303943 є діючою. Зазначила, що оскільки постанова ЕАВ №1303949 не була скасована, то рішення про перегляд справи від 19 липня 2019 року, яке призначено на 1 серпня 2019 року є незаконним. 01 серпня 2019 року вона з чоловіком приїхали в УПП м. Харкова для повторного розгляду справи. При повторному розгляді справи була продемонстрована частина відеозапису з персональної камери відео спостереження патрульного, на якій миттєво видні номера автомобілю. На її вимогу показати повну версію відеозапису було відмовлено, після чого було винесено постанову серії ЕАВ №1383586. Зазначила, що вищевказані постанови складені с суттєвим порушенням її прав та є незаконними.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, була повідомлена про день та час слухання справи шляхом надсилання судової повістки, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП капітан поліції Доценко В.В., у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2019 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харків капітаном поліції Доценко В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ№1303943 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови від 07 липня 2019 року, 07 липня 2019 року о 12:52 год. в м. Харків, пр.. Московський 199/1 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила вимоги п. 8.4 (в) ПДР України порушення вимог заборонних знаків.

Крім того, 01.08.2019 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харків капітаном поліції Доценко В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ№1383586 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови від 01 серпня 2019 року, 07 липня 2019 року о 12:54 год. в м. Харків, вул. Шевченко 315 А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Aygo», номерний знак НОМЕР_2 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила вимоги п. 8.4 (в) ПДР України порушення вимог заборонних знаків.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України, а саме п. 8.4 (в) ПДР України, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

На підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, під час розгляду адміністративного позову судом було витребувано у відповідача докази щодо правомірності його дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача, наявності беззаперечних доказів щодо наявності в діях останнього складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно дост.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху) заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час виникнення спірних правовідносин становить 255 грн., або 50 штрафних балів.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними у постановах про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 07.07.2019 року серії ЕАВ №1303943 та серії ЕАВ №1383586 від 01.08.2019 року, стверджуючи, що не порушувала вимог п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху.

Доказів зворотного відповідач до суду не надав.

Суд зазначає про те, що частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

Отже, суд звертає увагу відповідача, що не може бути підтвердженням порушення ОСОБА_1 ПДР України лише сама постанова від 07 липня 2019 року серії ЕАВ №1303943 та постанова від 01.08.2019 року серії ЕАВ №1383586, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Тому, у зв`язку з неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин та не повідомлення суд причин ненадання таких доказів суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в її діях порушень п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України, що відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до якої кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.07.2019 року серії ЕАВ №1303943 та від 01.08.20189 року серії ЕАВ №1383586 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягають скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Доценко Віталія Валерійовича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1303943 від 07.07.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Доценко Віталія Валерійовича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1383586 від 01.08.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса мешкання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Доценко Віталій Валерійович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченко 315 А

Повний текст рішення складено 03.09.2019 року.

Суддя -