Справа № 420/6719/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6719/18
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Запорожана Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року по справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, визнання протиправним аудиторського звіту та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

26.12.2018 військова частина НОМЕР_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, в якій з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправними дії щодо неправомірного неприйняття коментарів військової частини щодо абзацу 2 пункту 2 пропозицій аудиторського звіту від 01.06.2018 № 234/3/3/46-аз про результати фінансового аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 по 31.03.2018 в частині зобов`язання прийняти рішення щодо виявлених порушень фінансово-бюджетної дисципліни, які призвели до незаконних витрат на суму 250 000 грн (за котлове забезпечення),

- визнати протиправним і скасувати абзац 2 пункту 2 пропозицій аудиторського звіту від 01.06.2018 № 234/3/3/46-аз в частині зобов`язання прийняти рішення щодо виявлених порушень фінансово-бюджетної дисципліни, які призвели до незаконних витрат на суму 250 000 грн,

- зобов`язати Південне територіальне управління внутрішнього аудиту виключити з аудиторського звіту абзац 2 пункту 2 пропозицій аудиторського звіту від 01.06.2018 № 234/3/3/46-аз (т.2 а.с.72-90).

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками аудиторської групи, що зарахування на котлове забезпечення особового складу (чергового підрозділу), тобто на триразове харчування, який відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 залучений до несення бойового чергування зі ступенем бойової готовності № 2, призвело до незаконного витрачання продуктів харчування у складі 3886 дободач на загальну суму 2500 003, 62 грн. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2018 № 16 "Про підсумки фінансового аудиту …" розроблені коментарі щодо незгоди з висновками аудиторської перевірки, в тому числі і по питанню, що є предметом даного позову, які 18.06.2018 направлені до Південного територіального внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міноборони України. Але коментарі по спірному питанню безпідставно відхилені відповідачем.

Відповідач заперечував проти позову та у відзиві на позовну заяву зазначав, що позивачем фактично прийнято до виконання пропозиції та рекомендації, внесені за результатом аудиту, що свідчить про їх фактичне визнання. Відповідач також зазначає, що аудитом встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 з 14.10.2017 по 31.03.2018 за наказами командира на котлове забезпечення зараховувався особовий склад, який не виконував завдання з бойового чергування та не харчувався у їдальні військової частини три рази на добу. Вказане порушення стало наслідком понаднормового списання продуктів харчування на суму 250 000 грн (3 886 дободач).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надана належна оцінка доводам позивача щодо відсутності у військовій частині порушень обліку особового складу.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у період часу з 12.04.2018 року по 01.06.2018 року проведений плановий фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 року по 31.03.2018 року, за результатами якого 01 червня 2018 року складено звіт №234/3/3/4/46аз, яким, зокрема, встановлене, що на підставі добових наказів командира військової частини у період з 14.10.2017 по 31.03.2018 особовий склад, який не виконував завдання з бойового чергування з приведенням у бойову готовність № 1, незаконно зараховувався на триразове харчування на добу. Аудитом також встановлено, що в цей період у робочі дні особовий склад чергових підрозділів харчувався, як це і передбачено п.1 "а" норми 1 Норм харчування військовослужбовців №426, лише обідами (стор.38-40 звіту). Вказані порушення кваліфікувались як незаконні видатки у кількості 3 886 дободач вартістю 250 003,62 грн.

До таких висновків відповідач в ході аудиту дійшов внаслідок встановлення грубих порушень обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_1 , бездіяльністю відповідальних посадових осіб та можливими фактами зловживань на адресу вищого командування (командира військової частини НОМЕР_2 ) в ході аудиту направлено вимогу щодо призначення розслідування з метою визначення розміру дійсної шкоди (нанесених державі збитків), встановлення ступеня вини посадових осіб, умов та причин, які цьому сприяли.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №354 від 15.05.2018 призначено проведення службового розслідування за фактом встановлених порушень. До закінчення аудиту службове розслідування не завершене.

При цьому у розділі VI «Пропозиції» вищевказаного звіту у абзаці 2 пункту 2 зазначено зокрема у термін до 01.07.2018 відповідно до вимог п. 1.8 Правил №280, пп. 3.2, 10.3 Порядку проведення внутрішнього аудиту №753 прийняти рішення щодо виявлених порушень фінансово-бюджетної дисципліни, що призвели до незаконних витрат ресурсів на суму 250 000 грн - зарахування на котлове забезпечення особового складу з порушенням порядку ведення обліку особового складу.

Не погоджуючись з висновками та пропозиціями вищевказаного звіту, командиром військової частини НОМЕР_1 було подано до Південного територіального управління внутрішнього аудиту коментарі (т.1 а.с.31-37), за результатами розгляду яких Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту 03.07.2018 складено висновки, якими коментарі щодо порушень фінансово-бюджетної дисципліни, що призвели до незаконних витрат ресурсів на загальну суму 250 000 грн не прийняті (т.1 а.с.16-26).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності та обґрунтованості абзацу 2 розділу 2 пропозицій аудиторського звіту, а також відсутності обставин оскарження позивачем рішень Міністра оборони України та командира вищестоящої військової частини НОМЕР_2 того, які прийняті на підставі та на виконання оскаржуваної частини пропозиції звіту внутрішнього аудиту.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону №2939 здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст.26 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Внутрішнім контролем є комплекс заходів, що застосовуються керівником для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Внутрішнім аудитом є діяльність, спрямована на удосконалення системи управління, внутрішнього контролю, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та яка передбачає надання незалежних висновків і рекомендацій. Для здійснення внутрішнього аудиту розпорядник бюджетних коштів в особі керівника утворює самостійний структурний підрозділ внутрішнього аудиту, що є підпорядкованим і підзвітним безпосередньо такому керівнику.

Основні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту та порядок утворення підрозділів внутрішнього аудиту визначаються Кабінетом Міністрів України. Організаційно-методологічні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту визначаються Міністерством фінансів України, яке забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державного внутрішнього фінансового контролю, у тому числі здійснює оцінку функціонування систем внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту.

Механізм утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та питання їх діяльності визначений Порядком здійснення внутрішнього аудиту, затвердженим постановою Кабміну № 1001 від 28.09.2011.

Відповідно до п.4 Порядку № 1001 основним завданням підрозділу є надання керівникові державного органу, його територіального органу та бюджетної установи об`єктивних і незалежних висновків та рекомендацій щодо:

функціонування системи внутрішнього контролю та її удосконалення;

удосконалення системи управління;

запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів та інших активів;

запобігання виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності державного органу, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

На виконання ст.26 Бюджетного кодексу України та Порядку № 1001 наказом Міністра оборони України від 14.11.2012 № 753 затверджений Порядок проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних сил України.

Відповідно до п.7.3 Порядку № 753 аудиторський звіт є офіційним документом, який містить відомості про хід аудиторського дослідження, стан системи внутрішнього контролю, аудиторський висновок і рекомендації щодо діяльності підконтрольного суб`єкта залежно від характеру виявлених проблем.

Аналогічні положення щодо змісту аудиторського звіту містить п.6.6 Стандартів внутрішнього аудиту, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04.10.2011 року №1247.

Пункт 7.8 Порядку № 753 визначає, що рекомендації в аудиторських звітах мають стосуватися діяльності підконтрольних суб`єктів, щодо яких виконувалося аудиторське завдання, та/або підпорядкованих їм суб`єктів - у разі їх наявності.

Згідно п. 6.17 Стандартів рекомендації за результатами внутрішнього аудиту повинні містити конструктивні пропозиції про удосконалення тих аспектів діяльності установи,

щодо яких проводився внутрішній аудит.

Рекомендації за результатами внутрішнього аудиту повинні бути спрямованими на усунення усіх встановлених недоліків, порушень, відхилень та мати на меті удосконалення діяльності установи. Рекомендації повинні базуватись на аудиторських висновках, бути адекватними, чітко формулюватись та мати відповідний алгоритм їх застосування.

Розділом Х «Реалізація результатів аудиторських завдань» Порядку № 753 визначено, що результати аудиторського завдання реалізуються у строк не пізніше 15 робочих днів після реєстрації офіційного документа, а у разі надходження коментарів до нього - не пізніше ніж через 5 робочих днів після надіслання підконтрольному суб`єкту висновків про результати розгляду коментарів.

Якщо вжитими в період виконання аудиторського завдання заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, до офіційного документа вносяться рекомендації з усунення виявлених порушень та вжиття заходів щодо повного відшкодування втрат і збитків (шкоди) та притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством.

Підконтрольні суб`єкти забезпечують та несуть відповідальність за повноту вжиття заходів реагування на результати аудиторських завдань відповідно до законодавства. Вищий за підпорядкованістю орган військового (господарського) управління, посадова (службова) особа вживає необхідних заходів та контролює виконання підконтрольним суб`єктом наданих рекомендацій до їх повної реалізації.

У разі, коли посадовими (службовими) особами вищого за підпорядкованістю органу військового (господарського) управління заходів щодо забезпечення виконання підконтрольним суб`єктом наданих рекомендацій не вжито або вжиті заходи є недостатніми та не відповідають законодавству, підрозділ Служби має право ініціювати питання про притягнення до визначеної законом відповідальності посадових (службових) осіб вищого за підпорядкованістю органу військового (господарського) управління в установленому законодавством порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рекомендації, викладені у звіті органу внутрішнього аудиту, є обов`язковими до виконання, оскільки підконтрольний суб`єкт несе відповідальність за повноту вжиття заходів. Підзаконні нормативно-правові акти Міністерства оборони України, якими регулюється діяльність управлінь внутрішнього аудиту, дають підстави вимагати виконання вказівок за результатами перевірки, які містяться у рекомендаціях до звіту.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 06.11.2016 у справі № 822/1079/18.

Викладене свідчить, що заявлені військовою частиною НОМЕР_1 позовні вимоги можуть бути предметом судового захисту. На корить цього висновку свідчить зміст абз.2 п.2 пропозицій фінансового звітну, який зобов`язує підконтрольну установу - військову частину НОМЕР_1 вжити конкретних заходів у визначений строк, а саме: прийняти у термін до 01.07.2018 рішення щодо виявлених порушень фінансово-бюджетної дисципліни, що призвели до незаконних витрат ресурсів на суму 250 000 грн внаслідок зарахування на котлове забезпечення особового складу з порушенням порядку ведення обліку особового складу.

Відповідно до п. 10.8 Порядку №753 - у разі незгоди керівників підконтрольних суб`єктів, відповідальних за діяльність чи керівників вищих за підпорядкованістю органів військового (господарського) управління з наданими за результатами виконання аудиторських завдань пропозиціями та рекомендаціями вони в установленому порядку доповідають про це Міністру оборони України.

Міністр оборони України приймає рішення про необхідність виконання пропозицій та рекомендацій або бере на себе ризик їх невиконання.

З матеріалів справи вбачається, що не погоджуючись з висновками і рекомендаціями органу внутрішнього аудиту, викладених у звіті від 01.06.2018 №234/3/3/4/46аз, військова частина НОМЕР_1 у відповідності до п.7.17 Порядку № 753 подала 18.06.2018 обґрунтовані коментарі.

Пункт 7.18 Порядку № 753 передбачає, що керівник, член аудиторської групи чи інший аудитор, визначений керівником підрозділу Служби, розглядає такі коментарі та готує письмовий висновок щодо їх обґрунтованості в термін, встановлений керівником підрозділу Служби, але не пізніше 15 робочих днів з дня їх отримання підрозділом Служби. Висновок підписується особою, яка його готувала, та затверджується керівником (заступником керівника) підрозділу Служби.

У відповідності до зазначеного пункту Порядку № 753 відповідачем 03.07.2018 складені та затверджені висновки на подані коментарі, у п.4 яких зазначено, що коментарі щодо виявлених порушень фінансово-бюджетної дисципліни, які призвели до незаконних витрат ресурсів, у т.ч. 250 000 грн внаслідок зарахування на котлове забезпечення особового складу, не приймаються.

Такий висновок Південне територіальне управління внутрішнього аудиту обґрунтувало вимогами:

Положення з організації і несення бойового чергування, оперативно-чергової та чергової служби у Міністерстві оборони України та Збройних силах України, затвердженого наказом Міноборони України від 15.07.2016 № 9т,

наказів командування ВМС ЗС України від 08.12.2017 № 87т "Про організацію бойового чергування, оперативно чергової та чергової служби у ВМС ЗСУ у 2018 році", від 24.12.2018 № 149/ДСК "Про затвердження Тимчасових положень з організації і несення бойового чергування у ВМС ЗСУ",

наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.12.2017 № 76/ДСК,

наказу командира військової частини НОМЕР_1 з основної діяльності від 29.12.2017 № 45/ДСК.

Правова позиція органу внутрішнього аудиту, з якою вірно погодився суд першої інстанції, полягає в тому, що у п.1 примітки до норми №1 Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших формувань, затверджених постановою Кабміну від 29.03.2002 №426, зокрема зазначено, що за цією нормою за рахунок держави харчуванням забезпечуються: а) військовослужбовці строкової військової служби, за винятком тих, що забезпечуються харчуванням за іншими нормами; військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу військової служби, які проходять військову службу за контрактом в Збройних Силах, крім вихідних, святкових днів та часу перебування у відпустці, тільки обідом з розрахунку 45 відсотків добового набору продуктів за цією нормою, за винятком тих, що забезпечуються харчуванням за іншими підпунктами цього пункту або за іншими нормами. Зазначеним військовослужбовцям на їх бажання за рішенням командира військової частини дозволяється виплачувати грошову компенсацію у розмірі вартості набору продуктів, який видається на приготування обіду; б) військовослужбовці офіцерського складу, військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, працівники, особи рядового, начальницького складу авіації ДСНС, які постійно працюють на аеродромах, полігонах, технічних і стартових позиціях і безпосередньо обслуговують літальні апарати (літаки, вертольоти, планери, екраноплани, мотодельтаплани тощо) та забезпечують їх польоти, за винятком вихідних та святкових днів, крім військовослужбовців офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, працівників, осіб рядового, начальницького складу авіації ДСНС і які забезпечують у зазначені дні бойове чергування; л) військовослужбовці офіцерського складу, військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі військовослужбовці Держспецзв`язку, особи рядового, начальницького складу і працівники авіації ДСНС, Національної гвардії під час несення бойового чергування, добового чергування, варти та у разі призначення до складу добового наряду, перебування в польових умовах (в таборах, на навчаннях, маневрах) під час відпрацювання завдань з бойової (навчально-бойової) підготовки, а військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, крім того під час перебування в навчальних військових частинах (центрах). У разі призначення військовослужбовців офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі військовослужбовців Держспецзв`язку, осіб рядового, начальницького складу і працівників авіації ДСНС, Національної гвардії на бойове чергування, добове чергування, до складу варти і добового наряду забезпечення за іншими нормами харчування не проводиться.

Відповідно до п.332 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року (далі - Статут) бойове чергування - це виконання бойового завдання. Бойове чергування здійснюється черговими силами і засобами, призначеними від військових частин.

Відповідно до абзацу 3 п.199 Статуту військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.

Бойове чергування організовується командиром військової частини, який відповідає за виконання завдань черговими силами і засобами. Заступники командира військової частини, начальники родів військ і служб відповідають за бойову готовність, забезпечення та підготовку чергових сил і засобів у відповідній частині (п.333 Статуту). Склад чергових сил і засобів, ступені їх бойової готовності, тривалість, порядок несення бойового чергування, підготовки особового складу, озброєння, бойової та іншої техніки до чергування і зміна його встановлюються наказом командира військової частини згідно з вимогами цього Статуту, наказами і директивами Міністра оборони України, начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, командувачів видів Збройних Сил України (п.334 Статуту).

Відповідно до п.340 Статуту командирам чергових сил і засобів заборонено віддавати особовому складові накази, що відволікають його від виконання обов`язків несення бойового чергування. Особовому складові чергової зміни під час несення бойового чергування заборонено: передавати будь-кому, хоча б тимчасово, без дозволу командира чергових сил і засобів виконання обов`язків несення бойового чергування; відволікатися, братися за справи, не пов`язані з виконанням обов`язків несення бойового чергування; самовільно залишати бойовий пост чи інше місце несення бойового чергування; виконувати роботу, яка призводить до зниження бойової готовності озброєння, бойової та іншої техніки. Звільнення особового складу з військової частини (підрозділу), від якої виділяються чергові сили і засоби (заняття, спортивні й культурно-масові заходи), проводиться із таким розрахунком, щоб забезпечити посилення чергових сил у визначені терміни.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що бойове чергування є особливим видом чергування, яким є виконання бойового завдання, під час якого військовослужбовці зобов`язані невідлучно перебувати на бойовому пості чи іншому місці ведення бойового чергування та відповідно забезпечуються харчуванням у відповідності до Норм.

При цьому бойове чергування організовується командиром військової частини (зокрема щодо того, хто і коли заступає на бойове чергування, скільки часу перебуває на ньому, порядок його ведення) шляхом видачі наказів.

Судом вірно встановлено та не заперечується сторонами, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 з основної діяльності від 29.12.2017 №45/ДСК визначено порядок несення бойового чергування у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до вказаного наказу для виконання завдань бойового чергування з проти корабельної оборони щоденно призначається черговий та помічник чергового, решта особового складу, черговий підрозділ призначається на тиждень та перебуває у бойовій готовності № 2, під час якої виконує заходи повсякденної діяльності та залучається до заходів бойової підготовки, тобто несе службу згідно зі встановленим на мірний час розпорядком дня з одним обмеженням - не повинен покидати пункт постійної дислокації військової частини - місто Білгород-Дністровський.

При приведенні чергового підрозділу у бойову готовність № 1 особовий склад у визначений час (1 год. 30 хв.) повинен отримати зброю та боєприпаси, матеріально-технічні засоби (спорядження, запаси, у т.ч. продовольство на визначений період) та залежно від обстановки виконувати бойові завдання.

Враховуючи викладене, вірними є висновки органу внутрішнього аудиту, що бойове чергування чергового підрозділу військової частини А 4217 починається з часу приведення його у бойову готовність № 1, тобто з моменту залучення його до виконання бойових завдань, та відповідно з цього моменту військовослужбовці отримують право на цілодобове харчування за рахунок держави.

Аудитом встановлено, що у період з 14.10.2017 по 31.03.2018 особовий склад військової частини жодного разу не приводився у бойову готовність № 1, військова частина НОМЕР_1 постійно знаходилась у ступені бойової готовності № 2.

Військовослужбовців офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, які у період з 14.10.2017 по 31.03.2018 залучалися до "бойового чергування", на підставі телеграм зараховувались на харчування за пп."л" п.1 приміток до норми № 1, тобто на триразове харчування, однак аудитом встановлено, що особовий склад чергових підрозділів харчувався через їдальню військової частини лише в обід у робочі дні, як це передбачено пп "а" п.1 примітки до норми №1 Норм харчування № 426, що кваліфіковано аудитом як незаконні витрати ресурсів на 250 000 грн.

Суд першої інстанції вірно погодився з позицією управління внутрішнього аудиту, що зазначене порушення сталося через неналежне ведення позивачем обліку особового складу та відсутність добових наказів командира військової частини про призначення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 на бойове чергування.

Доводи апелянта про відсутність такого обов`язку у командира з посиланням на п.2.3.11 Інструкції з діловодства у ЗСУ, затвердженого наказом Генштабу ЗСУ від 07.04.2017 № 124, який передбачає видання наказів на бойове чергування лише бойовій обслуги та її зміни підсилення, судова колегія вважає такими, що не спростовують висновків суду, оскільки вони викладені без врахування положень п.2.2.5 цієї ж Інструкції, відповідно до яких командир військової частини має видати наказ про призначення на бойове чергування, а також вимог п.7.10 Положення про продовольче забезпечення ЗСУ на мирний час, затвердженого наказом Міноборони України від 09.12.2002 № 402, якій передбачає, що підставою для зарахування на забезпечення харчуванням є наказ командира військової частини.

Наявні в матеріалах справи накази командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині не є наказами на бойове чергування із зарахуванням на котлове забезпечення, що спростовує доводи апелянта про зворотне.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що оскаржуваною пропозицією № 2 абз.2 звіту фінансового аудиту визначено прийняти рішення щодо виявлених порушень фінансово-бюджетної дисципліни, що призвели до незаконних витрат ресурсів на суму 250 000 грн внаслідок зарахування на котлове забезпечення особового складу.

Наведена вимога не обмежує командира військової частини у праві вибору способів виконання цієї пропозиції, серед яких, як вірно зазначено відповідачем є:

приведення внутрішніх документів (накази по стройовій частині) у відповідність до чинного законодавства, а саме зарахувати особовий склад рядового, сержантського і старшинського складу на харчування за гарантованою державою нормою - пп."а" п.1 приміток до норми № 1 - загальновійськова Норма харчування, що надасть документальне підґрунтя зменшити суму незаконних витрат ресурсів на суму вартості обідів зазначеної категорії військовослужбовців,

вжити заходи юридичної відповідальності до винних посадових осіб,

прийняти інші управлінські рішення.

Враховуючи, що позивачем не спростовано встановлені органом внутрішнього аудиту порушення щодо зарахування на котлове забезпечення особового складу з порушенням порядку ведення обліку особового складу, судова колегія вважає вірними висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: Д.В.Запорожан