Справа № 479/477/19
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 479/477/19
Головуючий в 1 інстанції: Репушевська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчука В.О.

суддів: Семенюка Г.В. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Куркан Олександра Сергійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП18 №045478 від 15 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Куркан О.С., в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №045478 від 15 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 квітня 2019 року відповідачем було винесено оскаржену постанову, в якій зазначено: що 15 квітня 2019 року о 13 год. 34 хв. на 20 км. автодороги М-14 водій рухався із швидкістю 76 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год.), чим порушив п. 12.9 "б" ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Однак, як зазначає позивач, вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як під час розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення, він заперечував факт перевищення максимальної швидкості руху автомобіля, звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому доказів наявності на 20 км. автодороги М-14 обмеження максимальної швидкості руху транспортних засобів - 50 км/год., вказане клопотання відповідачем було проігноровано та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Постанову серії ДП18 №045478 від 15 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі255грн.по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, закрито.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Обставини справи.

Згідно постанови серії ДП18 №045478, винесеної інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом Куркан О.С., 15 квітня 2019 року о 13 год. 34 хв. на 20 км. автодороги М-14 водій рухався із швидкістю 76 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год.), чим порушив п. 12.9 "б" ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255грн. (а.с.5).

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при накладенні адміністративного стягнення, не вжив заходів для забезпечення всебічного повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення всупереч положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, не врахував достатність та допустимість доказів, наявність вини позивача, без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту КАС України) та Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі по тексту КУпАП).

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч.2 ст.3 Конституції України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 2 ст.6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

За положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Так, приписами п.12.9 "б" Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29.

За вчинення адміністративного правопорушення, склад якого полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Оцінка суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 №045478, винесеної інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом Куркан О.С., 15 квітня 2019 року о 13 год. 34 хв. на 20 км. автодороги М-14 водій рухався із швидкістю 76 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год.), чим порушив п. 12.9 "б" ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255грн.

На підтвердження факту порушення позивачем правил щодо обмеження швидкості руху, представником третьої особи разом із письмовим запереченням проти позову, надано оптичний диск із відеозаписом на файлі _В8000_0415_133416.jmf, зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № TC000523; а також відеозапис здійснений із службового автомобіля поліцейських ділянки дороги, на якій застосовано ступінчасте обмеження швидкості руху транспортних засобів, а саме: встановлено дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості руху" спочатку - 70 км/год. потім 50 км/год.

Частиною 3 ст.41 ЗУ "Про дорожній рух" встановлено, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Дія заборонних знаків поширюється до найближчого перехрестя, перед яким вони встановлені, або до знака, що скасовує дію заборонних знаків.

Згідно вимог ДСТУ 4100-2002 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування" дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була безпечна зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх навмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо) (п.10.1.1 ДСТУ 4100-2002).

Знак 3.29 повинен застосовуватись, щоб заборонити рух всіх транспортних засобів з більшою швидкістю, ніж зазначено на знаку, у разі потреби введення на ділянці дороги іншої максимальної швидкості, ніж на попередній ділянці (п.10.5.25 ДСТУ 4100-2002).

Дія знаку 3.29 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком, а в населеному пункті у разі відсутності перехресть - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) польових, лісових та інших доріг без покриття, перед якими не встановлені знаки пріоритету. Зазначені знаки повинні бути повторно установлені після закінчення населеного пункту або безпосередньо за перехрестям у разі необхідності збереження обмежень, введених знаком, установленим відповідно до перехрестя або кінця населеного пункту. У разі необхідності зону дії знаків допускається зменшувати: зокрема для знака 3.29 - використанням таблички 7.2.1 (якщо зона дії не перевищує 100 м). Зону дії знака 3.29 допускається зменшувати установленням знака 3.29 з іншим значенням максимальної швидкості руху (п.10.5.36 ДСТУ 4100-2002).

Табличка 7.2.1 "Зона дії" позначає довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками, або зону дії заборонних та інформаційно-вказівних знаків. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується. У разі застосування разом із заборонними знаками таблички зменшують зону дії знаків.

Дослідивши вказаний диск з відеозаписом колегією суддів встановлено, що разом із дорожнім знаком 3.29 - 50 км/год. використано табличку 7.2.1 "відстань до об`єкта", що є відповідним обмеження дії знаку 3.29, але оскільки напис на ній затулений перешкодою у вигляді зеленого насадження його побачити неможливо.

При цьому, згідно наданої відповідачем до суду апеляційної інстанції схеми місця правопорушення колегією суддів встановлено, що відстань від дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» до місця розташування приладу TruCam складає 550 м. та до місця правопорушення становить 355 м., що ставить під сумнів дії знаку 3.29 в місці перевищення швидкості зафіксованого відповідачем.

До того ж, згідно одного з розміщених на вищевказаному диску відеозаписів вбачається табличка 7.2.1 "відстань до об`єкта" з позначенням 100, що є підтвердженням дії знаку 3.29 саме на відстані 100 м.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок відповідача про наявність порушення позивачем обмеження швидкості руху транспортного засобу на відстані 355 м між дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» та місцем правопорушення.

До того ж, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що згідно положень ч.1, ч.2 ст.27 Закону України "Про дорожній рух" організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автомобільних систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

Правовим аналізом вказаних нормативних положень встановлено, що належним доказом перевищення позивачем максимальної швидкості в зоні дії дорожнього знака 3.29 має бути відповідна схема організації дорожнього руху на вказаній ділянці (20 км.) автомобільної дороги М-14, затверджена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами та погоджена із відповідними підрозділами Національної поліції.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Нормативними положеннями ч.2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій відповідач не надав відповідної схеми організації дорожнього руху саме на вказаній ділянці (20 км.) автомобільної дороги М-14, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами та погоджена із відповідними підрозділами Національної поліції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач при накладенні адміністративного стягнення, не вжив заходів для забезпечення всебічного повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення всупереч положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, не врахував достатність та допустимість доказів, наявність вини позивача, без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, а тому колегія суддів, як і суд попередньої інстанції, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги надану до суду апеляційної інстанції роздруківку 4-х смугової схеми організації дорожнього руху з обмеженням швидкості руху до 60 км/год. у місцях розташування наземних пішохідних переходів за межами населених пунктів на автомобільних дорогах загального користування державного значення, оскільки вона жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції викладених в оскаржуваному рішенні від 20 червня 2019 року, так як не є схемою руху саме на вказаній ділянці (20 км.) автомобільної дороги М-14.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду зазначеної статті, суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини встановлені судом на підставі належних доказів і не спростовані відповідачем.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Куркан Олександра Сергійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП18 №045478 від 15 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 03 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.