Справа № 489/4291/17
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа №489/4291/17

провадження №К/9901/24065/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Желєзного І.В., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.06.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі № 489/4291/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з адміністративним позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:

А) визнати неправомірними дії та рішення відповідачів щодо порушення статей 51, 53 спеціального Закону № 796-ХІІ стосовно зменшення суми додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю з 170,82 грн до 145,20 грн;

Б) зобов`язати відповідачів виконати певні дії для поновлення права позивача - перерахунку та виплати починаючи з 01.04.2015 заборгованих щомісячних сум додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, зважаючи на встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 щомісячний розмір - 170,82 грн;

В) визнати неправомірними дії та рішення відповідачів про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача 60 днів, визначених ч. 1 ст. 56 спеціального Закону № 796-ХІІ та довідки № 44 від 02.02.2017 року у пільговому обчисленні,

Г) зобов`язати відповідачів виконати певні дії для перерахунку та виплати передбачених діючим законодавством виплат з урахуванням наявного на час виконання судового рішення стажу, збільшеного за Списком № 1 на 60 днів;

Д) визнати неправомірними дії та рішення відповідачів щодо зменшення законного розміру підвищення та порушення порядку обчислення заробітку застрахованого у солідарній системі ПФУ позивача, зазначених у ч. 2 ст. 56 та ст. 57 спеціального Закону № 796-ХІІ;

Е) зобов`язати відповідачів виконати певні дії для поновлення права позивача - перерахунок виплати обчисленого в законному порядку щомісячного підвищення, яке відповідно спеціального закону становить: за 27 років роботи відпрацьовані понад 20 років: 27 відсотків заробітку за 2015 рік або 1728 грн; за 28 років роботи відпрацьовані понад 20 років: 28 відсотків заробітку за 2016 рік; за 29 років роботи відпрацьовані понад 20 років: 29 відсотків заробітку за 2017 рік;

Є) зобов`язати відповідачів доплатити позивачу всю суму нарахованих на підставі діючих законодавчих актів, протиправно не виплачених за минулий час спеціальних виплат та компенсацію за затримку строків їхньої виплати.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2018 позов задоволено частково:

А) Визнано неправомірними дії та рішення Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області стосовно недоплати ОСОБА_1 пенсії.

Б) Зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії способом збільшення пенсії на 1 % його заробітку за кожний рік роботи понад 20 років згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні доплати до пенсії за період з 01.01.2017 року з огляду на вже виплачені суми.

В) У решті позовних вимог відмовлено.

26.10.2018 в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України позивач звернувся із заявою про визнання протиправними дій та рішень, вчинених відповідачем способом самоправного повороту виконання судового рішення від 31.01.2018, які призвели до порушення прав позивача на збільшення пенсії, підтверджених ухваленим на користь позивача рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва у справі № 489/4291/17, що набрало законної сили 03.03.2018.

За результатами розгляду заяви позивача Ленінським районним судом міста Миколаєва постановлено окрему ухвалу від 13.12.2018, якою заяву ОСОБА_1 задоволено:

А) визнано протиправним розпорядження Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області від 19.09.2018 за № 125424, якими позивачу здійснено перерахунок пенсії та встановлено її розмір на рівні 1 549,96 грн та 1 754,37 грн як такі, що порушують право ОСОБА_1 на належний перерахунок пенсії, підтверджений рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2018 року у справі 489/4291/17,

Б) зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області вжити заходів для виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2018 у справі № 489/4291/17 та в місячний строк з дня отримання окремої ухвали повідомити Ленінський районний суд міста Миколаєва про результати вжитих заходів.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 апеляційну скаргу Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області залишено без задоволення, а окрему ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2018 - без змін.

21.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва із заявою, після уточнення якої 14.06.2019, остаточно просив:

А) розглянути подане у порядку ст. ст. 382, 383 КАС України клопотання заявника про встановлення контролю за негайним виконанням окремої ухвали у справі № 489/4291/17, яка набрала законної сили з моменту постановлення (13.12.2018 року) у спосіб:

1. накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, окрім накладення штрафу за ухилення від негайного виконання окремої ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2018;

2. на виконання ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області у встановлений судом термін нарахувати та виплатити передбачені законом суми компенсації втрати частини пенсії, не отриманої вчасно за грудень 2018 року, січень-квітень 2019 року з вини боржника;

3. зобов`язати боржника у встановлений судом термін надати суду та заявнику звіт про сплату штрафу та виконання ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.06.2019:

А) Відмовлено в клопотанні ОСОБА_1 стосовно встановлення контролю за негайним виконанням окремої ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва у справі;

Б) Закрито провадження щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання боржника нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини пенсії.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

А) Змінено ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.06.2019 у спосіб виключення з її мотивувальної та резолютивної частин висновків про закриття провадження стосовно вимог ОСОБА_1 про зобов`язання боржника нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини пенсії з посиланням на положення п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Б) У решті ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.06.2019 залишено без змін.

23.08.2019 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.06.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі № 489/4291/17.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом приписів частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Тобто особи, які беруть участь у справі, у тому разі, якщо вони не погоджуються з ухваленими (постановленими) судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом на їхнє касаційне оскарження тільки у визначених законом випадках.

Тлумачення частини другої статті 328 КАС України у логічному взаємозв`язку із частиною першою статті 294 КАС України дає підстави для висновку, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені тільки ухвали суду першої інстанції (після їх перегляду в апеляційному порядку) щодо:

1) забезпечення позову,

2) заміни заходу забезпечення позову;

3) повернення заяви позивачеві (заявникові);

4) відмови у відкритті провадження у справі;

5) відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності;

6) залишення позову (заяви) без розгляду;

7) закриття провадження у справі;

8) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами;

9) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Зазначений перелік є вичерпним та не може тлумачитися розширювально.

Отже, юридичні приписи частини другої статті 328 КАС України не передбачають можливості касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції (після її перегляду судом апеляційної інстанції), яка постановлена за результатами розгляду заяви щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі відповідно до статті 382 КАС України.

Також Суд звертає увагу на те, що у цій ситуації заявнику було забезпечено належні процесуальні умови для реалізації основоположного права на апеляційний перегляд судового рішення, ухваленого в його справі, яке (таке право) гарантоване статтею 129 Конституції України. Водночас касаційне оскарження вказаного судового рішення положеннями КАС України не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не належить оскаржувати в касаційному порядку, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження треба відмовити.

Керуючись статтею 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.06.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі № 489/4291/17.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А. А. Єзеров

Суддя І.В. Желєзний

Суддя А.І. Рибачук