Справа № 760/6344/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/646/19
Справа №760/6344/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 полку 1 батальйону 2 роти Управління поліції у м. Києві ДПП сержанта поліції Іващенко Олександра Сергійовича про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправними дії поліцейського 1 полку 1 батальйону 2 роти Управління поліції у м. Києві ДПП сержанта поліції Іващенко О.С. протиправними в частині зупинки 17.02.2019 року у м. Києві по вул. Полярна о 22.40 год. транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н. НОМЕР_1 , яким керував позивач та в частині проведення процесуальних дій без належного протокольного оформлення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.02.2019 року приблизно о 21.00 год. в Оболонському районі м. Києва його було зупинено патрульною поліцією, які зазначили причину зупинку порушення правил дорожнього руху - поворот на правої крайньої лівої смуги.

На вимогу поліцейського позивач надав посвідчення водія, у відповідь поліцейський повідомив, що позивач перебуває у наркотичному сп`янінні, на що останній заперечив.

Поліцейський запропонував позивачу пройти огляд у лікаря, на що спочатку позивач погодився, однак дізнавшись, що необхідно їхати в інший кінець міста у лікарню повідомив, що він не має часу. При цьому, відповідач зауважив, що в будь-якому випадку позивач не має права сідати за кермо свого автомобіля. Потім, відповідач запропонував позивачу підписати протокол, та викласти свої зауваження у ньому та відпустив додому. Позивач підписав протокол та зазначив причини своєї незгоди з ним і поїхав з місця події.

При цьому, вважає, що у відповідача не було законних підстав зупиняти його автомобіль.

Крім того, поліцейським 1 полку 1 батальйону 2 роти Управління поліції у м. Києві ДПП сержантом поліції Іващенко О.С. не було складено жодного протоколу в частині порушення позивачем правил дорожнього руху та підстави його зупинки не були зазначені.

На думку позивача, поліцейський 1 полку 1 батальйону 2 роти Управління поліції у м. Києві ДПП сержант поліції Іващенко О.С. діяв упереджено та з самого початку всі дії були протиправними та як наслідок, не було винесено жодної постанови, яка б встановлювала підстави зупинки транспортного засобу, в процесі якої могла виникнути підозра про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17.02.2019 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 238890, з якого вбачається, що позивач керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння (а.с. 5).

Позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та оскаржив дії інспектора щодо його зупинки, відсторонення від керування автомобілем та огляду на стан наркотичного сп`яніння. Посилається на те, що такі дії були вчинені з суттєвими порушеннями вимог закону, без жодної фіксації таких дій, на що слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо його зупинки та проведення процесуальних дій без належного протокольного оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився, що було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач відмовився від такого огляду.

Згідно зі ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ч. 1 ст. 246 КпАП України визначено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 254 КпАП України передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За нормами ст. 278 орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Встановлено, що фактично позивач порушує питання про оскарження правомірності дій інспектора по складанню протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи, щодо якої він складений, та не є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При вирішенні адміністративного спору суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Обов`язковим є порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за захистом.

Вбачається, що підставою для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому обов`язковою умовою для визнання таких дій чи бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та на підставі ст. 251 КпАП України є предметом оцінки судом в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не породжує для позивача будь-яких правових наслідків, а тому позовні вимоги про визнання протоколу незаконним не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 221 КпАП України судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 130 КпАП України.

Протокол за ст. 130 КпАП України та додані до нього документи підлягають розгляду як документи, якими зафіксовано певні факти та за результатами його розгляду має бути прийняте процесуальне рішення щодо наявності чи відсутності вини особи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 10 травня 2018 року в справі № К/9901/12359/18.

Законом України «Про Національну поліцію» визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України та статус поліцейських.

Позивач вказує на те, що інспектор не мав законних підстав для зупинки його автомобіля та відсторонення від керування транспортним засобом.

Відповідно до пунктів 3, 4, 6 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Встановлено, що інспектор патрульної поліції, виконуючи свої службові повноваження, здійснював патрулювання зазначеної у постанові ділянки дороги та його вимоги відповідали приписам законодавства України.

Зупинка позивача відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені адміністративного позову.

Керуючись статтями 130, 245, 246, 251, 254, 256, 258, 261, 268, 276, 278, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, Законом України «Про Національну поліцію», статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського 1 полку 1 батальйону 2 роти Управління поліції у м. Києві ДПП сержанта поліції Іващенко Олександра Сергійовича про визнання дій протиправними.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: