Справа № 460/1694/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2019 року м. Рівне №460/1694/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , (далі - позивач), звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Рівненській області, (далі - відповідач), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.06.2019 за №№ ; . Позовні вимоги мотивовані наступним. В січні 2018 року з Словацької Республіки у відповідності до договорів купівлі-продажу гр. ОСОБА_2 за довіреністю позивача на її ім`я було ввезено на митну територію України автомобіль марки «IVEKO», модель «DAILY 50С15» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_1 та автомобіль марки «RENAULT» модель «MASTER» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 . За автомобілі було сплачено 3500 євро (IYEKO) та 2700 євро ( RENAULT). 30.01.2018, з метою провадження митних формальностей щодо ввезених автомобілів, митним брокером Приватного підприємства «А-2», було подано митні декларації з присвоєними номерами митниці ДФС №UA204010/2018/201246 та № UA204010/2018/201251. До митних декларацій крім інших обов`язкових документів було подано рахунки-фактури 2018-032 та 2018-033 від 25.01.2018. В рахунках-фактурах, у відповідності до положень Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами продавцем були зазначені декларації інвойс, якими підтверджувалося походження автомобілів з Європейського Союзу (преференційне походження). За вищезазначеними митними деклараціями було проведено усі митні формальності та сплачені необхідні митні платежі. 17.04.2019 повідомленням № 435/17-00-13-04 позивача було повідомлено про проведення Головним управлінням ДФС у Рівненській області документальної невиїзної перевірки дотримання законодавства України з питань державної митної справи. 22.05.2019, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Рівненській області Гапіч О.Ю. було проведено перевірку та складено акт №1076/17-00-13-04/117511512 про результати документальної позапланової перевірки дотримання громадянкою ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митних декларацій: від 30.01.2018 № UA204010/2018/201246 та від 30.01.2018 № UA204010/2018/201251. У висновку акту зазначено зокрема, що перевіркою встановлено порушення громадянкою ОСОБА_1 : 1) ст.57, ч. 1 та 2 ст. 270, ч. 1 ст. 272, ч. 2 ст. 277, ст. 278, ст. 279, ст. 289, ч. 1 ст.298 МКУ, п.187.1 ст.187, підпункту 190.1 п.190 ПКУ, абзацу 1 ч. 1 ст.29 глави 1 розділу ІV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 14689,38грн; 2) п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 ПКУ, абзацу 1 ч. 1 ст. 29 глави 1 розділу ІV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 2937,88грн. Висновок контролюючого органу ґрунтується на фактах, викладених в описовій частині акта, зокрема листі уповноваженого органу Словацької Республіки № 633409/2018-2000102/87Не від 13.11.2018 року щодо не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у деклараціях, інвойс, складених експортером на інвойсах від 25.01.2018 № 2018-032 та від 25.01.2018 № 2018-033 з Європейського Союзу відповідно до протоколу 1 і зазначення, що дані транспортні засоби не можуть вважатися товарами, що походять з ЄС. Позивач не погоджується із таким висновком та стверджує, що висновки відповідача, які викладені у акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи і нормам права, є помилковими, сформованими на припущеннях тобто такими, що не могли бути належними та допустимими доказами при винесенні оскаржуваних рішень відповідачем. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позову. Свої заперечення аргументує тим, що дійсно, 22.05.2019, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Рівненській області Гапіч О .Ю . було проведено перевірку вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митних декларацій: від 30.01.2018 № UA204010/2018/201246 та від 30.01.2018 № UA204010/2018/201251, про що складений акт №1076/17-00-13-04/117511512. В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що відповідно до інформації, отриманої від уповноважених органів Словацької Республіки (лист № 633409/2018-2000102/87Не від 13.11.2018), не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у деклараціях інвойс, складених експортером на інвойсах від 25.01.2018 № 2018-032 та від 25.01.2018 № 2018-0033 з Європейського Союзу відповідно до Протоколу І та зазначено, що дані транспортні засоби не можуть вважатися товарами, що походять з ЄС. Враховуючи зазначене, товари, митне оформлення яких здійснено за МД від 30.01.2018 № UA204010/2018/201246 та від 30.01.2018 № UA204010/2018/201251 не можуть бути визнані такими, що мають преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не мають права на преференцію. З врахуванням вимог статті 280 МКУ з та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013р. №584-УІІ «Про митний тариф України» для товарів за кодами та ставка мита складає 10 відсотків. Встановлені порушення призвели до заниження позивачем податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 17627,26грн, в тому числі: ввізне мито на суму 14689,38грн; ПДВ на суму 2937,88грн. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

22.07.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд враховує наступне.

Оцінюючи правомірність прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Судом досліджено наявні у справі документи та з`ясовано наступне.

В січні 2018 року з Словацької Республіки у відповідності до договорів купівлі-продажу гр. ОСОБА_2 за довіреністю позивача на її ім`я було ввезено на митну територію України автомобіль марки «IVEKO», модель «DAILY 50С15» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_1 та автомобіль марки «RENAULT» модель «MASTER» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 . За автомобілі було сплачено 3500 євро (IYEKO) та 2700 євро ( RENAULT).

30.01.2018, з метою провадження митних формальностей щодо ввезених автомобілів, митним брокером Приватного підприємства «А-2», було подано митні декларації № UA204010/2018/201246 та № UA204010/2018/201251.

До митних декларацій крім інших обов`язкових документів було подано рахунки-фактури № 2018-032 та № 2018-033 від 25.01.2018.

В рахунках-фактурах, у відповідності до положень Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами продавцем були зазначені декларації інвойс, якими підтверджувалося походження автомобілів з Європейського Союзу (преференційне походження).

За вищезазначеними митними деклараціями, позивачем сплачені наступні митні платежі: по МД від 30.01.2018 № UA204010/2018/201246 за вантажний автомобіль марки «IVEKO», модель «DAILY 50С15» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_1 позивачем сплачено ввізне мито в сумі 14107,38грн, акцизний податок - 2725,56грн, податок на додану вартість - 48151,92грн; по МД від 30.01.2018 № UA204010/2018/201251 за вантажний автомобіль марки «RENAULT» модель «MASTER» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 , позивачем сплачено ввізне мито в сумі 10904,26грн, акцизний податок - 1607,75грн, податок на додану вартість - 37119,10грн.

17.04.2019, повідомленням № 435/17-00-13-04 позивача було повідомлено про проведення Головним управлінням ДФС у Рівненській області документальної невиїзної перевірки дотримання законодавства України з питань державної митної справи.

22.05.2019, контролюючим органом було проведено перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митних декларацій: від 30.01.2018 № UA204010/2018/201246 та від 30.01.2018 № UA204010/2018/201251, про що складений акт №1076/17-00-13-04/117511512

Згідно висновку акту перевірки відповідачем встановлено, що позивачем порушено вимоги чинного законодавства, а саме: 1) ст.57, ч. 1 та 2 ст. 270, ч. 1 ст. 272, ч. 2 ст. 277, ст. 278, ст. 279, ст. 289, ч. 1 ст.298 МКУ, п.187.1 ст.187, підпункту 190.1 п.190 ПКУ, абзацу 1 ч. 1 ст.29 глави 1 розділу ІV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 14689,38грн; 2) п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 ПКУ, абзацу 1 ч. 1 ст. 29 глави 1 розділу ІV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 2937,88грн.

Висновок контролюючого органу ґрунтується на фактах, викладених в описовій частині акта, зокрема на листі уповноваженого органу Словацької Республіки № 633409/2018-2000102/87Не від 13.11.2018 щодо не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у деклараціях, інвойс, складених експортером на інвойсах від 25.01.2018 № 2018-032 та від 25.01.2018 № 2018-033 з Європейського Союзу відповідно до протоколу 1 і зазначення, що дані транспортні засоби не можуть вважатися товарами, що походять з ЄС.

На підставі висновку акту перевірки, 03.06.2019 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

1) № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок

на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 3672,36грн, в тому числі 2937,88грн основного платежу та 734,48грн штрафних (фінансових) санкцій;

2) № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами на загальну суму 18361,72грн, в тому числі 14689,38грн основного платежу та 3672,34грн штрафних (фінансових) санкцій.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зважає на наступне.

Згідно із ст. 43 Митного Кодексу України (далі - МК України), документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 44 МК України, для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

За змістом ч. 1, 6 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України (ст. 278 МК України).

В силу приписів ч. 5 ст. 280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

За правилами ст. 281 МК України, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу визначені ст. 377 МК України, за змістом якої, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013р. № 584-VII «Про митний тариф України», для товарів за кодами та ставка мита складає 10 відсотків.

Згідно із вимогами п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань, у разі ввезення товарів на митну територію України, є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

В силу положень п. 190.1 ст. 190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Статтею 193 ПК України визначені розміри ставок податку, зокрема, згідно із абз. «а» п. 193.1 цієї статті, ставка податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до граф 36 митних декларацій від 30.01.2018р. № UА204010/2018/201246 та від 30.01.2018р. №U А204010/2018/201251, позивачу при ввезенні на митну територію України транспортних засобів надано преференцію зі сплати митра (код пільги - 410) - «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» визначену абзацом 1 частини 1 статті 29 глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, ратифікованої відповідно до Закону України № 1678-VІІ від 16.09.2014 відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до цієї Угоди.

В той же час, як зазначено вище по тексту, відповідач в ході проведення перевірки встановив, що ввезені позивачем транспортні засоби не можуть бути визнані такими, що мають преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не мають права на преференцію. Такі висновки контролюючого органу базуються на листі уповноваженого органу Словацької Республіки № 633409/2018-2000102/87Не від 13.11.2018.

За змістом наведеного листа уповноваженого органу Словацької Республіки слідує, що декларації на рахунках-фактурах було видано компанією Реплікент ТОВ, Ясов, Слов`янська Республіка. Оскільки експортер товарів, на які поширюються вищезазначені докази походження, не зміг подати відповідні документи, що підтверджують статус їхнього походження, товари не можуть вважатися продуктом, що виробляється, відповідно до положень Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між ЄС та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з одного боку та Україна, з іншого боку, тому розглянуті товари не можуть вважатися продуктами походження в ЄС. Перевірені рахунки-фактури не відповідають вимогам щодо точності.

При цьому, суд зауважує, що наведений лист уповноваженого органу Словацької Республіки є єдиним доказом для висновку контролюючого органу про відсутність права позивача на преференцію.

Суд не погоджується із висновком акту перевірки з огляду на наступне.

Із матеріалів справи слідує, що 03.07.2019 адвокатом позивача на адресу експортера був направлений адвокатський запит з клопотанням роз`яснити ситуацію з приводу листа уповноваженого органу Словацької Республіки від 13.11.2018 № 633409/2018-2000102/87Не.

08.07.2019 було отримано відповідь експортера на адвокатський запит в електронному вигляді.

Як вбачається з тексту відповіді експортера, під час оформлення та видачі декларацій інвойс № №2018-032, 2018-033 від 21.01.2018, компанія експортера керувалась виключно положеннями Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, з іншої сторони. Будь яких запитів уповноважених органів Словаччини щодо декларацій інвойс № №2018-032, 2018-033 від 21.01.2018 компанія експортера не отримувала.

Таким чином, законність видачі експортером декларацій інвойс № №2018- 032, 2018-033 від 21.01.2018 підтверджується матеріалами справи.

В той же час, лист уповноваженого органу Словацької Республіки від 13.11.2018 № 633409/2018- 2000102/87Не, не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

Разом з тим, суд зауважує, що жодних документів, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Словацької Республіки до експортера за наданням доказів чи відповіді експортера, до листа не додається. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.

Суд звертає увагу, що переміщення товарів преференційного походження через митний кордон України регулюється Угодою про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами (далі Угода), Протоколом 1 щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (далі Протокол 1), Митним кодексом України (далі МКУ), Положенням про митні декларації, Наказом міністерства фінансів України № 651 та іншими підзаконними актами.

В рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки, Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості та боротьбу з корупцією. Співробітництво у сфері юстиції, свободи та безпеки буде відбуватися на основі принципу поваги до прав людини та основоположних свобод (ст.14 Угоди).

Положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (ст. 26 Угоди).

«Партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі (ст.1 Протоколу 1).

Товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(а) сертифікат з перевезення товару ЕІЖ. 1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу (ст.16 Протоколу 1).

Декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)( b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро (ч. 1 ст. 22 Протоколу 1).

Митні органи країни експорту можуть надати будь-якому експортерові, що надалі іменуватиметься «затвердженим експортером», який часто перевозить товари за цією Угодою, право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цього Протоколу (ч. 1 ст.23 Протоколу).

Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу (ч. 3 ст.22 Протоколу 1).

Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами (ч. 4 ст. 22 Протоколу).

Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав (ч. 5 ст. 22 Протоколу).

Підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди (ст. 25 Протоколу 1).

Текст декларації інвойс (додаток IV протоколу 1) словацька версія ...

Партією товарів вважаються: товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення (п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450).

Згідно з наказом міністерства фінансів України № 651 від 30 травня 2012 року при митному оформленні товарів у митній декларації зазначаються:

у графі 36 «Преференція» - код звільнення від сплати ввізного мита 410 (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), передбачений Класифікатором звільнень від

сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, який затверджено наказом № 1011;

у графі 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» - код документа про походження товару згідно з Класифікатором документів, затвердженим вищезазначеним наказом.

Суд зазначає, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару, (ст. 36 МК України).

Із фактичних обставин справи слідує, що як концерн «ІVЕКО» (Італія), так і концерн «RENAULT» (Франція) є європейськими компаніями. Це загальновідомий факт. Інформація про цих виробників, про їх місцезнаходження та місцезнаходження потужностей є відкритою у мережі Інтернет. Тому сумніви про походження даних товарів з ЄС, є безпідставними.

Крім того, автомобілі, хоча й були продані одним продавцем для одного покупця, не можуть вважатися партією товару, тому що вони були придбані за окремими договорами та переміщені за окремими товаро-супровідними документами (рахунки-фактури, технічні паспорти, митні декларації). При цьому, вартість товарів не перевищувала 6000 євро, тому продавець цілком законно видав покупцю передбачені законом декларації інвойс а не сертифікат ЄВРО 1. Декларації інвойс по своїй формі та порядку заповнення відповідають закону (заповнені експортером машинописним текстом, проштамповані та особисто підписані).

Суд також звертає увагу на те, що у імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі декларації інвойс. Тобто, відповідальність за оформлення та видачу декларації інвойс і правдивість інформації, що в ній зазначена, лежить виключно на експортерові (продавцеві).

Позаяк, декларації інвойс є офіційними документами у відповідності до яких настають чітко визначені законом юридичні наслідки, то такі документи потребують встановлення їх у відповідності до закону не чинними, підробленими, недійсними чи ін. Допоки ж такі документи чи інформація в них не визнані уповноваженими органами чи судом не законними, до них застосовується презумпція правомірності.

За наведеного в його сукупності, висновки контролюючого органу, що викладені у акті перевірки №1076/17-00-13-04/117511512 від 22.05.2019, не відповідають фактичним обставинам справи і нормам права, отже податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі таких висновків є протиправними та належать до скасування в повному обсязі, а позовні вимоги позивача належить до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області.

Сума судового збору сплачена позивачем відповідно до квитанції № 0.0..1 від 17.07.2019 на суму 768,40грн, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.06.2019 за № , № в повному обсязі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у сумі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім гривень, 40коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Відінська, 12; ).

Суддя Комшелюк Т.О.