Справа № 340/813/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 340/813/19 Головуючий у 1 інстанції: Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ісаєнко Ю.А. Кучми А.Ю. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною постанову та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив визнати відсутність у позивача листів від 08.02.2018 р та від 12.10.2018 р. №1890/0/248-18, а тому, як наслідок саму так звану «Постанову про закінчення виконавчого провадження» протиправною і зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про признання вимог викладених в позові, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, згідно частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються, зокрема: 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п`ятою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

За правилами статті 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 р. позовну заяву повернуто позивачеві, у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви.

За результатами апеляційного оскарження позивачем ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року адміністративний позов залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання ухвали для усунення недоліків.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначено, що позивачем, письмово не підтверджено про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; матеріали справи не містять примірника позовної заяви з додатками для відповідача; позивач оскаржує постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2019 р., проте, не надає, жодних достатніх та допустимих доказів які свідчили б про момент отримання вказаної постанови, зокрема, не надає конверт зі штампом за 19.03.2019 р..

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, позивачем 12.07.2019 року подано заяву, в якій він повідомив про те, що вказана справа розглядалася судом апеляційної інстанції після повернення позовної заяви, а тому, примірники позову для вручення відповідачу в матеріалах справи відсутні. Також, вказано позивачем, що в позовній заяві зазначено про те, що: «…подібного позову в судовій системі України не існує»

Розглянувши подану позивачем заяву на усунення недоліків позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вимог ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у даній справі не виконав, доказів на усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, не надав, у зв`язку із чим, прийняв оскаржувану ухвалу від 23 липня 2019 року про повернення позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 08 липня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, позивач подав заяву в якій він вказав, що вказана справа розглядалася судом апеляційної інстанції після повернення позовної заяви, а тому примірники позову для вручення відповідачу в матеріалах справи відсутні. Також повідомив про те, що в позовній заяві зазначено про те, що: «…подібного позову в судовій системі України не існує».

Так, дійсно в позовній заяві позивачем зазначено що: «…подібного позову в судовій системі України не існує» (а.с.4).

Крім цього, як зазначалося, вказану справу постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду після повернення позовної заяви та доданих до неї матеріалів позивачу, а тому, копій документів для відповідача матеріали справи не містять.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що позивач оскаржує постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2019 р., проте, не надає, жодних достатніх та допустимих доказів, які свідчили б про момент отримання вказаної постанови та не усунув недоліки позовної заяви - не подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовними вимогами про визнання відсутності у позивача листів від 08.02.2018 р. та від 12.10.2018 р. №1890/0/248-18, а тому, як наслідок, саму так звану «Постанову про закінчення виконавчого провадження» протиправною і зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

В силу частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вищенаведені правові положення свідчать, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження у справі, і якщо пропуск такого строку для суду є очевидним, такий позов підлягає залишенню без руху. Втім, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому, приписи статті 123 КАС України передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що таке право особи має бути реалізоване шляхом проведення судом підготовчого судового засідання з метою з`ясування відповідної позиції позивача з приводу пропуску ним строку звернення до суду з наданням йому можливості навести поважні причини такого пропуску.

Однак, повертаючи позовну заяву, Черкаський окружний адміністративний суд не надав належної правової оцінки вказаним обставинам.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви та повернув її позивачу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач усунув недоліки позовної заяви, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, у суду були відсутні процесуальні підстави для повернення позовної заяви.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення адміністративного позову, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.243, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ісаєнко Ю.А. Кучма А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 30.08.2019 року