Справа № 1240/2110/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року справа №1240/2110/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Арабей Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Щеглова Дмитра Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі №1240/2110/18 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом адвоката Щеглова Дмитра Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2019 року адвокат Щеглов Д.С. звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, щодо не виконання вимог постанови КМУ № 649 від 22.08.2018, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, під час виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі № 1240/2110/18;

- зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі № 1240/2110/18, яким зобов`язано виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01.05.2018;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області протягом тридцяти календарних днів з дня отримання окремої ухвали надати відповідь до Луганського окружного адміністративного суду та позивачу.

В обґрунтування заяви зазначив, що судовим рішенням, яке набрало законної сили 21.01.2019 року, зобов`язано УПФУ в м. Лисичанську Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01 травня 2018 року. За судовим рішенням відкрито виконавче провадження № 58607831.

На запит адвоката про стан виконання судового рішення пенсійний орган надав відповідь, в якій зазначив, що не виконує рішення суду з огляду на те, що має відомомсті про смерть ОСОБА_1

Бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення є протиправною. Крім цього, відповідач, всупереч Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, не вніс судове рішення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року заява адвоката Щеглова Д.С. про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача на виконання рішення суду у адміністративній справі № 1240/2110/18 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишена без задоволення.

Не погодившись з судовим рішенням, адвокат Щеглов Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи визнати бездіяльність пенсійного органу протиправною, неповно дослідив обставини справи, а саме не звернув уваги, що відповідач відмовляється виконувати судове рішення з підстав наявності інформації, що ОСОБА_1 помер. Однак, на підтвердження смерті позивача у відповідача не має жодних належних доказів.

Крім цього, суд першої інстанції помилково не застосував до спірних правовідносин Порядок, затверджений постановою КМУ №649 від 22.08.2018 року.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 1240/2110/18 визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 травня 2018 року. Зобов`язано УПФУ в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 травня 2018 року на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.56-60)

Рішення набрало законної сили 22 січня 2019 року, на його виконання видано виконавчий лист (а.с.88, 91)

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 14 березня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 58607831 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 1240/2110/18, виданого Луганським окружним адміністративним судом 04 березня 2019 року, про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 травня 2018 року (а.с. 107).

Адвокатом Щегловим Д.С. 03.07.2019 року надіслано відповідачу адвокатський запит про причини невиконання судового рішення (а.с.105)

У відповіді на адвокатський запит від 10.07.2019 року пенсійний орган повідомив, що судове рішення не виконується, оскільки згідно телефонного дзвінка до контактного центру ПФУ від 03.04.2018 року повідомлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.104)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви виходив з відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не виконання вимог Порядок № 649, оскільки позивач отримує пенсію за віком за рахунок коштів Пенсійного фонду, а не за рахунок коштів Державного бюджету України.

Оцінка суду.

Адвокат в своїй заяві, поданій в порядку ст.383 КАС України, в обгрунтування протиправної бездіяльності пенсійного органу, посилається на невиконання відповідачем приписів Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок № 649).

Також зазначає, що причина відмови у виконанні судового рішення - інформація про смерть позивача, нічим не підтверджена.

Відповідно до п.2 Порядку № 649 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Таким чином, Порядок № 649 стосується виконання судових рішень щодо виплати пенсії, яка фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету.

У межах спірних правовідносин позивач отримує пенсію за віком, призначення, перерахунок і виплата якої регламентуються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

На підставі абз.22 ст.1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1. статті 2 Закону № 1058-IV система пенсійного забезпечення в Україні складається з трьох рівнів. Перший рівень - солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

На підставі частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною другою статті 72, пунктом 1 частини першої статті 73 Закону № 1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує правильність висновку суду першої інстанції, що до спірних правовідносин не застосовується Порядок №649, оскільки позивач отримує пенсію за віком за рахунок коштів Пенсійного фонду, а не за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тому відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо не включення судового рішення у справі №1240/2110/18 до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до Порядку №649.

Проте, суд звертає увагу, що суд першої інстанції не дав оцінку підставам відмови виконувати судове рішення, визначеним у відповіді УПФУ у м. Лисичанську Луганської області на адвокатський запит, а саме: пенсійний орган відмовляється виконувати судове рішення в звязку з наявністю інформації про смерть ОСОБА_1

Однак, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження смерті позивача до дати прийняття рішення Луганським окружним адміністративним судом 19.10.2018 року, пенсійний орган не надав, а повідомлення про смерть за телефоном не є таким доказом.

На підставі частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

На підставі положень ч.6 ст.383 КАС України, суд вважає, що відповідачем порушено положення ч.2 ст.14, ч.1 ст.370 КАС України та ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме: не виконано у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевказане, бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення від 05.12.2018 року у справі №1240/2110/18 є протиправною, оскільки порушене право позивача на отримання пенсії залишається не поновленим, у зв`язку з чим, заява адвоката Щеглова Д.С. в порядку ст.383 КАС України підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення заяви.

Керуючись статтями 249, 294, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Щеглова Дмитра Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі №1240/2110/18 - задовольнити частково.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі №1240/2110/18 - скасувати.

Заяву адвоката Щеглова Дмитра Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо невиконання рішення суду по справі №1240/2110/18 за позовом адвоката Щеглова Дмитра Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, щодо не виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі № 1240/2110/18.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області вжити заходи щодо усунення порушень п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України шляхом поновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 травня 2018 року на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» з урахуванням висновків суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 03 вересня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

Л.В. Ястребова