Справа № 260/348/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7982/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року, ухвалене суддею Луцович М.М. у м. Ужгороді о 15 год. 11 хв. у справі № 260/348/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення 07.06.2017 року остаточного розрахунку при звільненні із військової служби ОСОБА_2 Миколи Володимировича; стягнути з Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в частині індексації грошового забезпечення за період з 08.06.2017 року по 16.01.2019 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 червня 2017 року позивач на підставі наказу від 07.06.2017 року № 142-ос «По особовому складу» звільнений у запас за підпунктом «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), знятий з усіх видів забезпечення, виключений зі списків особового складу та зарахований до військового резерву першої черги оперативного резерву. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року у справі № 807/450/18, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 року визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 07 червня 2017 року та зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 07 червня 2017 року. Проте, як зазначив позивач, остаточний розрахунок при звільненні позивача з військової служби, в частині виплати індексації грошового забезпечення проведений лише 17 січня 2019 року.

З цих підстав позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує право позивача на своєчасне отримання належних до виплати грошових сум при звільненні. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом визнання бездіяльності щодо не проведення остаточного розрахунку при звільненні із військової служби та стягнення середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в частині індексації грошового забезпечення.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення 07.06.2017 року остаточного розрахунку при звільненні із військової служби ОСОБА_3 Володимировича.

Стягнуто з Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із військової служби за період з 08.06.2017 року по 16.01.2019 року в сумі 169 852,74 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. Таку позицію відповідач пояснює тим, що порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. Виплата індексації грошового забезпечення, на думку відповідача, не є правовою підставою для проведення виплати середнього заробітку виходячи з положень цього Порядку. Поняття «заробітна плата (грошове забезпечення)» та «середній заробіток за час затримки його виплати» не є тотожними, а тому при розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення не підлягає включенню індексація.

З цих підстав відповідач вважає, що дій чи бездіяльності щодо виплати грошового забезпечення при звільненні в частині індексації не допустив, оскільки на таку виплату відповідач не мав правових підстав.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 07 червня 2017 року позивач на підставі наказу № 142-ос «По особовому складу» звільнений у запас за підпунктом «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), знятий з усіх видів забезпечення, виключений зі списків особового складу та зарахований до військового резерву першої черги оперативного резерву.

25 квітня 2018 року позивач звернувся до Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про надання інформації стосовно виплати всіх видів грошового забезпечення при звільненні.

Листом від 07 травня 2018 року № 14-4949 відповідач повідомив позивача, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення не проводилась.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року у справі № 807/450/18, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 07 червня 2017 року та зобов`язано Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 07 червня 2017 року.

Виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідач провів 17 січня 2019 року в сумі 2020,76 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем строку розрахунку з усіх видів грошового забезпечення працівника при звільненні встановлений, а тому застосування статті 117 Кодексу Законів про працю України щодо виплатити працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є безумовним.

Апеляційний суд частково погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» закріплено, що об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Висновок про те, що індексація є складовою частиною заробітної плати, а тому сума індексації повинна бути включена до суми грошового забезпечення при звільненні і виплачена позивачу зробив Закарпатський окружний адміністративний суд в постанові від 20 липня 2018 року у справі № 807/450/18, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року. Таким чином ці обставини відповідно до статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Згідно з статтею 116 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Статтею 117 КЗпП встановлено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, якою передбачено те, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При цьому, суди завжди повинні звертати увагу на те, що у суду є право застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При визначенні розміру такого відшкодування повинні бути враховані: розмір спірної суми, на яку працівник мав право; частки, яку вона становила у заявлених вимогах; істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі 6-1207цс16.

Суд першої інстанції встановив те, що спір щодо однієї із складових грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 , яка невиплачена відповідачем, вирішений судом на користь позивача, рішення якого вступило в законну силу 21.11.2018 року.

21.11.2018 року суд підтвердив те, що відповідач мав обов`язок виплатити на користь позивача 2020,76 грн., але вказаного обов`язку не виконав. У зв`язку з цим, позивач визначив суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 169 852,74 грн., що у більше ніж 84 рази перевищує суму, належну до виплати.

Виходячи з цього, з врахуванням принципу співмірності, апеляційний суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати відповідальність за затримку розрахунку при звільненні передбачену статтею 117 КЗпП та зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 21.11.2018 року, тобто з моменту набрання законної сили постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року.

Враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок № 100), апеляційний суд встановив, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку становить 16753,88 грн. та обрахований наступним чином.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям обчислюється у календарних днях.

Кількість днів затримки розрахунку при звільненні в частині індексації грошового забезпечення починаючи з 21.11.2018 року по 17.01.2019 року становить 58 календарних днів. Середньоденна заробітна плата розрахована відповідно до Порядку № 100, з урахуванням даних зазначених в довідці про грошове забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (а.с.50) становить 288,86 грн. Таким чином, формула розрахунку виглядає так: 58х288,86=16753,88.

Водночас, при оцінці вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення 07.06.2017 року остаточного розрахунку при звільненні із військової служби Мартиненка Миколи Володимировича, суд першої інстанції не врахував, що ця позовна вимога вирішена судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи № 807/450/18 і не стосується предмету цього спору. Тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В частині 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Апеляційний суд вважає, що спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, а саме виплатити на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із військової служби у сумі 16753,88 грн. є таким, який забезпечує ефективний захист прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, а адміністративний позов задовольнити частково з вищевикладених мотивів.

Судові витрати в частині судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити частковою.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року в справі № 260/348/19 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України виплатити на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із військової служби в сумі 16753,88 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складено 29.08.2019 року