Справа № 200/725/19 (2-а/200/7/19)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 200/725/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року (суддя Женеску Е.В., м. Дніпро) у справі №200/725/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови, -

встановив:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 806210 від 21.12.2018 р., винесену інспектором роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Малярчуком Павлом Вячеславовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн;

- справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 від 21.12.2018 р. закрити.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року позов задоволено, а саме:

- скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 806210 від 21.12.2018 року, винесену інспектором роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Малярчуком Павлом Вячеславовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного штрафу у розмірі 510 грн;

- справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП закрито.

Рішення суду мотивовано відсутністю доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 71 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст. 71 КАС України). Статтею 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП. Проте, не дивлячись на викладене, суд прийняв твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення як доведений факт.

Також скаржник наголошує, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються. Поліцейські виявили порушення правил дорожнього руху, на яке належним чином відреагували. Достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс оскаржувану постанову. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростовують пояснення та свідчення поліцейських. Посилається на те, що норми ст. 79 КАС України, якими на позивача покладено обов`язок щодо надання доказів в обґрунтування своєї позиції, у межах розгляду цієї справи позивачем виконано не було.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу скаржника до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою поліцейського роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Малярчука Павла Вячеславовича серії ЕАВ № 806210 від 21.12.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови 21.12.2018 року о 00:27 год. у м. Дніпро, по вул. Севастопольська, 51, позивач, керуючи транспортним засобом MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , перевозив вантаж, який по ширині перевищував 2,6 метри, а саме склав 3,0 метри, без погодження з національною поліцією, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР).

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не надав жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у службової особи скаржника існувало переконання про порушення позивачем Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Оскаржена позивачем постанова не містить відомостей щодо додавання до неї доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підставі яких інспектором було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів погоджується із застосуванням у межах розгляду цієї справи судом першої інстанції норм ч. 2 ст. 77 КАС України, якими передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Саме презумпція вини суб`єкта владних повноважень є ознакою, яка відрізняє адміністративне судочинство від інших процесуальних законів. Отже, в цьому випадку обов`язок доведення правомірності винесеного службовою особою скаржника рішення покладається саме на нього як суб`єкта владних повноважень.

Також, згідно з ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

З огляду на це, постанова про адміністративне правопорушення, складена інспектором, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України як належний і допустимий доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази на обґрунтування оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач здійснював перевезення великогабаритного вантажу. Матеріали справи містять дозвіл, виданий відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, зі строком дії з 17.12.2018 по 15.01.2019 року, на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, стосовно транспортного засобу MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , з якого вбачається, що вказаному транспортному засобу дозволено рух по Донецькому шосе у м. Дніпрі. Крім того, позивачем надано витяг з GPS-трекеру, з якого вбачається, що у проміжок часу, вказаний в оскаржуваній постанові, транспортний засіб MAN АЕ6936НС рухався по Донецькому шосе.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що скаржником у встановлений законом спосіб не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Враховуючи заперечення позивачем факту порушення ним ПДР та відсутність посилань на будь-які докази вчинення адміністративного проступку в оскаржуваній постанові, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволених позовних вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року у справі №200/725/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко