Справа № 755/5758/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/5758/19 Суддя (судді) першої інстанції: Савлук Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.,

за участю секретаря: Чуб Н.С.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Громадянина Грузії ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Громадянина Грузії ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання незаконним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Громадянин Грузії ОСОБА_2 звернувся з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 01.03.2019 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині заборони подальшого в`їзду в Україну на строк 3 роки.

Позовна заява мотивована тим, що рішення в частині заборони подальшого в`їзду в Україну на термін 3 роки є протиправним та таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2019 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції протиправно не взято до уваги в якості доказу рішення Яготинського районного суду Київської області від 20.03.2019, яким у задоволенні позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Грузії ОСОБА_2 про затримання з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України. В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування необхідності застосування відносно позивача заборони подальшого в`їзду в Україну позивачу на строк 3 роки, оскільки позивач до кримінальної відповідальності не притягався, а розшуку не перебував, а навпаки має міцні соціальні зв`язки. Застосування до позивача такого заходу як заборона в`їзду на територію України, без врахування при цьому прав та інтересів цивільної дружини позивача та його дитини, буде втручанням у право на повагу до сімейного життя, передбачене ст. 8 Європейської конвенції з прав людини.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи 01.03.2019 співробітниками Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області по вул. Петропавлівська, 11 був виявлений громадянин Грузії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: який проживав без документів на право проживання в Україні.

Згідно з поясненнями, які відібрані у громадянина Грузії ОСОБА_2 - в Україну прибув 19.04.2016, кордон перетнув через КПП «Бориспіль». В Україну прибув з приватною метою. Орендує житло за адресою: АДРЕСА_1 . Орендує квартиру, сплачує 8 600,00 грн в місяць. Проживає в м. Києві за рахунок коштів, які отримує від підробіток продавцем на ринку Троєщина, отримує заробітну плату 10 000,00 в місяць.

Документи на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв. Для продовження терміну перебування в Україні в органи міграційної служби не звертався. До міграційної служби зі зверненням для надання статусу біженця не звертався.

01.03.2019 стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ № 001606, яким встановлено, що відповідач порушив встановлений порядок перебування в Україні, а саме - проживав без документів на право проживання, за що передбачена відповідальність відповідно до частини першої статті 203 КУпАП. Зазначений протокол отриманий відповідачем 01.03.2019 про що свідчить відповідний підпис.

Цього ж дня, стосовно відповідача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН ЦМУ №001606, якою за порушення частини першої статті 203 КУпАП на відповідача накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. Зазначена постанова отримана відповідачем 01.03.2019 про що свідчить відповідний підпис.

Також, 01.03.2019 посадовою особою відповідача винесено рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Грузії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким вирішено примусово повернути останнього до країни походження; зобов`язати його покинути територію України у термін до 16.03.2019; заборонити в`їзд на територію України строком на 3 роки до 01.03.2022. Копію зазначеного рішення позивач отримав 16.03.2019, про що свідчить його власний підпис з позначкою про те, що перекладач не потрібен. Крім цього, позивачу повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення; що він зобов`язується не пізніше 16.03.2019 залишити територію України.

Оскільки позивач вважає рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Грузії ОСОБА_2 незаконним, позивач звернувся до суду першої інстанції із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в частині заборони в`їзду на територію України на 3 роки, оскільки рішення прийнято в межах повноважень суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України № 3773-VI від 22.09.2011 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до частини першої ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

Вказаний перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Встановлена частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень. Тобто, суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень.

Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в частині другій статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав.

При цьому, статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

За таких обставин, що при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону.

Частиною першою статті 26 Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Порушенням законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у розумінні цього Закону вважається, у тому числі, перебування особи на території України без законних на те підстав, що мало місце у випадку спірних правовідносин.

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення про примусове повернення з України позивача суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, колегією суддів не виявлено обставин, які б забороняли примусове повернення з України в країну походження чи третю країну відповідно до статті 13 Закону. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 203 КУпАП, позивачем було добровільно сплачено суму штрафу про що зазначається в рішення Яготинського районного суду Київської області від 20.03.2019 у справі № 382/498/19 (провадження 2-а/382/16/19) та про що зазначає позивач.

Докази, які свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки, в матеріалах справи відсутні.

Порушений позивачем законодавчо встановлений порядок перебування на території України є достатньою підставою для застосування заходів у вигляді примусового повернення у країну походження, та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення, без необхідності заборони в`їзду в України терміном на три роки.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в цій частині, а тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про задоволення позову щодо скасування спірного рішення органу в частині заборони подальшого в`їзду в Україну терміном на три роки.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина Грузії ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2019 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Громадянина Грузії ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо заборони в`їзду в Україну на три роки та ухвалити в цій частині нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 01.03.2019 в частині заборони Громадянина Грузії ОСОБА_2 в`їзду в Україну на три роки.

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 27.08.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький