Справа № 440/1990/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/1990/19
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пуленко М.І.

представника позивача - Яковенко Н.В.

представників відповідача - Орлової М.Є., Чупайди Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2019 року позивач ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № , № , № , № в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 437720,85 грн., № від 14 травня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контролюючий орган протиправно ставить йому у вину порушення податкового законодавства, які фактично не мали місця в господарській діяльності ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш".

Ухвалою суду від 07 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку з невідповідністю останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України /т. 4 а.с. 113-114/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату та час проведення підготовчого судового засідання.

24 червня 2019 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в ході проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області встановлено низку порушень вимог податкового законодавства /т. 4 а.с. 138-147/.

24 липня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечував доводи, викладені контролюючим органом у відзиві /т. І а.с. 175-180/.

У своїх запереченнях відповідач наполягав на обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень /т. 4 а.с. 221-231/.

Ухвалою від 29 липня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті /т. 4 а.с. 236/.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, наполягали на відмові у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" зареєстроване як юридична особа 25 вересня 2003 року () та є платником податку на додану вартість. Свою господарську діяльність підприємство здійснює у сфері виробництва інших машин і устатковання загального призначення, н. в. і. у.; виробництва інших машин і устатковання спеціального призначення, н. в. і. у. (основний); інших будівельно-монтажних робіт; вантажного автомобільного транспорту; дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; ремонту і технічного обслуговування машин і устатковання промислового призначення /т. 4 а.с.105-112/.

З 27 лютого 2019 року по 27 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено документальну планову невиїзну перевірку ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2018 року та валютного законодавства за період з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2018 року, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2018 року, за наслідками якої складено акт перевірки № 507/16-31-14-01-10/32686844 від 17 квітня 2019 року /т. І а.с. 35-63/.

Перевіркою встановлено порушення:

підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання" 15 "Доходи", 16 "Витрати", 21 "Вплив змін валютних курсів", Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року № 433 в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 2482227,00 грн.,

підпунктів 14.1.36, 14.1.181, 14.1.219, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на 658844,00 грн. та завищено бюджетне відшкодування (р. 20.2 декларації) на 2799352,00 грн., а також завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, (р. 21 декларації) за вересень 2018 року на 1123501,00 грн.;

статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" під час виконання Контракту № 52/26 від 10 жовтня 2016 року, укладеного з ВАТ "Метровагонмаш", РФ, в зв`язку з чим нарахована пеня в розмірі 437720,85 грн.;

статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, що стало наслідком застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1360,00 грн. за декларування недостовірної інформації про валютні цінності.

27 лютого 2019 року позивачем до ДФС України подано заперечення на акт перевірки № 196/16-31-14-03-14/40809033 від 15 лютого 2019 року /т. І а.с. 115-118/, за наслідками розгляду якого вищий контролюючий орган відхилив заперечення платника на акт перевірки № 27/01-1 від 27 лютого 2019 року, а висновки акта перевірки визнав правомірними /т. І а.с. 119-124/.

На підставі акта перевірки № 507/16-31-14-01-10/32686844 від 17 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області 14 березня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 9 місяців 2018 року на 2482227,00 грн. /т. 1 а.с. 23/;

№ про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за вересень 2018 року на 1123501,00 грн. /т. 1 а.с. 24/;

№ про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 2799352,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1399676,00 грн. /т. 1 а.с. 26/;

№ про збільшення розміру грошового зобов`язання з ПДВ на 658844,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 164711,00 грн. /т. 1 а.с. 28/;

№ про нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 556830,45 грн. /т. 1 а.с. 30/;

№ про застосування штрафних санкцій за порушення строку розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 1360,00 грн. /т. 1 а.с. 32/.

Позивач, не погодившись з правомірністю винесення податкових повідомлень-рішень від 14 травня 2019 року № , № , № , № , № в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 437720,85 грн., № , оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

З акта перевірки встановлено, що підставою для зменшення позивачу суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 9 місяців 2018 року на 2482227,00 грн. та винесення податкового повідомлення-рішення від 14 березня 2019 року № став висновок відповідача про наявність безнадійної кредиторської заборгованості, яка не врахована ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" під час визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, в розмірі 1722707,62 грн., а також висновок про зайве віднесення позивачем до складу витрат суми втрат від операційної курсової різниці за Контрактом № 52/26 від 10 жовтня 2016 року, укладеного з ВАТ "Метровагонмаш", РФ в розмірі 759518,86 грн.

Судом встановлено, що між позивачем (Виконавець) та АТ "UVZ Baltija" (Замовник) укладено договір підряду на виконання проектних робіт № 291-12 від 08 жовтня 2012 року /т. 3 а.с. 106-110/.

На виконання умов вищевказаного договору Замовник 12 жовтня 2012 року перерахував Виконавцю аванс в розмірі 50% від суми договору, що складає 75000,00 дол. США за розробку проектної та робочої документації на тему "Розробка маршрутних технологічних процесів, проектної та робочої документації щодо організації виробництва для виготовлення вантажних вагонів в м. Рига (розділ "Технологічні рішення")" /т. 3 а.с. 119/. Слід зауважити, що для виконання цієї роботи позивачем залучено ліцензованого підрядника ТОВ "Науково-виробнича фірма "Транспроект" на підставі договору № 11-12 від 05 жовтня 2012 року /т. 3 а.с. 125/. Умови договору № 11-12 від 05 жовтня 2012 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 05 жовтня 2012 року) сторонами виконано в повному обсязі на суму 91200,00 грн. та ПДВ 182400,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що вищевказані роботи обліковуються за дебетом рахунку 23 "Виробництво".

Згідно вимог Наказу Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291 "Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку та Інструкції про його застосування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за № 892/4185, за дебетом рахунку 23 відображаються прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати, а також розподілені загальновиробничі витрати і втрати від браку продукції (робіт, послуг) з технологічних причин, за кредитом - вартість фактичної виробничої собівартості завершеної виробництвом готової продукції (у дебет рахунків 26, 27), вартість виконаних робіт і послуг (у дебет рахунку 90), собівартість виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах виробів, робіт, послуг (інструменту, енергії, ремонтно-транспортних послуг тощо).

Крім того, між ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (Продавець) та ТОВ "Мечел-Ремсервіс", РФ (Покупець) укладено Контракт № 193 від 14 червня 2011 року щодо поставки спеціального технологічне обладнання для виробництва, збирання кузовів та візків вантажних вагонів; розробки проектної і робочої документації в технологічній частині, а також маршрутно-технологічні процеси; виконання шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт. Загальна сума контракту складає 68595802,00 рос.руб. За Контрактом зберігається кредиторська заборгованість в розмірі 887638,00 рос.руб, що виникла в результаті сплати Покупцем авансу на виконання проектних робіт. Слід звернути увагу, що для виготовлення документації позивачем залучено ліцензованого підрядника ТОВ "Науково-виробнича фірма "Транспроект" на підставі договору № 05-11 від 27 липня 2011 року /т. 3 а.с. 65-68/.

З пояснень представника позивача встановлено, що Контракт № 193 від 14 червня 2011 року в частині обладнання та шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт виконаний у повному обсязі. Роботи з виготовлення документації призупинені за згодою сторін.

У бухгалтерському обліку підприємства кредиторська заборгованість обліковується як немонетарна, яка підлягає погашенню товаром/послугами.

14 березня між позивачем (Продавець) та ВАТ "Тверський вагонобудівний завод", РФ (Покупець) укладено Контракт № 12/1-300 від 14 березня 2012 року щодо поставки спеціального технологічного обладнання для виготовлення пасажирських вагонів на суму 9200000,00 рос.руб та виконання шеф- монтажних та пусконалагоджувальних робіт щодо цього обладнання, вартістю 400000,00 рос.руб /т. 3 а.с. 87-88/.

На виконання умов вищевказаного Контракту Покупець в повному обсязі розрахувався за поставлене обладнання та сплатив аванс за роботи.

Пунктом 2.2 Контракту № 12/1-300 від 14 березня 2012 року передбачено, що ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" приступає до виконання робіт після отримання письмового повідомлення Покупця про готовність до проведення зазначених робіт.

Станом на час проведення перевірки спеціалісти позивача для проведення робіт Покупцем не викликались, що зумовило виникнення кредиторської заборгованості в розмірі авансу, сплаченого ВАТ "Тверський вагонобудівний завод", РФ за монтажні та пусконалагоджувальні роботи в розмірі 103184,00 грн.

Вищевказана кредиторська заборгованість за контрактами з ВАТ "Тверський вагонобудівний завод", РФ, ТОВ "Мечел-Ремсервіс", РФ та АТ "UVZ Baltija" на загальну суму 1722707,62 грн. віднесена Головним управлінням ДФС у Полтавській області до безнадійної, що зумовило висновок контролюючого органа про необхідність включення зазначеної суми до складу доходів позивача та її врахуванні під час визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

З таким висновком Головного управління ДФС у Полтавській області суд не погоджується з огляду на таке.

Підпунктом 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За змістом підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв`язку з його ліквідацією; е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

На переконання суду, кредиторська заборгованість, що обліковується позивачем за контрактами з ВАТ "Тверський вагонобудівний завод", РФ, ТОВ "Мечел-Ремсервіс", РФ та АТ "UVZ Baltija" на загальну суму 1722707,62 грн., не має ознак безнадійної заборгованості, оскільки сторони підтримують господарські правовідносини і від виконання взятих на себе зобов`язань не відмовляються, про неможливість/небажання їх виконувати не заявляли.

Крім того, контролюючим органом, як суб`єктом, на якого покладається обов`язок доказування правомірності свої дій та рішень, суду не надано доказів існування обставин, які б зумовлювали визнання вищевказаної заборгованості безнадійною.

За викладених обставин, суд погоджується з доводами ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" про безпідставність висновку відповідача про допущення заниження позивачем суми доходу та зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1722708,00 грн.

Разом із тим, суд відхиляє твердження позивача про обґрунтованість та правомірність включення позивачем до складу своїх витрат суми в розмірі 759519,00 грн., з огляду на таке.

10 жовтня 2016 року між позивачем, Україна (Продавець) та ВАТ "Метровагонмаш", РФ (Покупець) укладено Контракт № 52/26 на поставку спеціального технологічного обладнання, а також виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт /т. 3 а.с. 174-173/.

На виконання умов Контракту № 52/26 від 10 жовтня 2016 року позивач 17 березня 2017 року поставив обладнання та 29 травня 2017 року виконав монтажні та пусконалагоджувальні роботи на загальну суму 11769492,00 рос.руб./5452425,04 грн.

Оплата обладнання та виконаних позивачем робіт за Контрактом № 52/26 від 10 жовтня 2016 року здійснена ВАТ "Метровагонмаш" в сумі 10257156,00 рос.руб./4861047,68 грн. на підставі платіжних доручень від 18 квітня 2017 року на суму 9564656,00 рос.руб./4555454,36 грн.; від 27 червня 2017 року на суму 692500,00 рос.руб./305593,33 грн. /т. 3 а.с. 186-187/.

Відтак, під час виконання Контракту № 52/26 від 10 жовтня 2016 року мало місце недоотримання позивачем валютної виручки в сумі 1512336,00 рос.руб. та порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 120 днів з 14 вересня 2017 року по 11 січня 2018 року.

Разом із тим, у Специфікації № 1 до договору № 52/26 від 10 жовтня 2016 року зазначено, що вартість продукції складає 11076992,00 рос.руб., що еквівалентно 160000,00 євро /т. 3 а.с. 178/.

У вищевказаному документі вказано, що сума цієї специфікації визначена за курсом Центробанку Російської Федерації, що складає 69,2372 рос.руб. за l Євро на 08 жовтня 2016 року.

У випадку зміни курсу Євро, установленого Центробанком РФ на день оплати більш ніж на 5% у порівнянні з курсом Євро на дату підписання специфікації, Покупець здійснює оплату за курсом рос.руб. до Євро, встановленим Центробанком РФ на дату платежу.

Курс Центробанку РФ станом на дату здійснення платежу відрізнявся від актуального станом на дату підписання специфікації курсу на 13,66%, в зв`язку з чим покупець здійснив платіж за поточним курсом.

Керуючись вищевказаним розрахунком курсу валют, позивач вважав, що сума в розмірі 9564656,00 рос.руб, отримана від ВАТ "Метровагонмаш" складає 160000,00 Євро, а відтак розрахунки за Контрактом № 52/26 від 10 жовтня 2016 року здійснені належним чином та в повному обсязі. При цьому різницю, яка виникла між ціною, обумовленою Контрактом № 52/26 від 10 жовтня 2016 року, та фактично отриманою сумою, в розмірі 1512336,00 рос.руб./759518,86 грн. позивач включив до втрат від операційної курсової різниці.

Слід зауважити, що правомірність розрахунку позивачем курсових різниць за Контрактом № 52/26 від 10 жовтня 2016 року не знайшла свого підтвердження під час розгляду судами адміністративної справи № 816/1588/18.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш", суд апеляційної інстанції виходив з того, що пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 2000 року за № 515/4736, встановлено, що операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат). Підприємство може операції з безготівкових розрахунків в іноземній валюті відображати у валюті звітності у сумі, визначеній у документах банку, з урахуванням особливостей застосування банком валютного курсу на дату здійснення операції, у разі якщо це не суперечить вимогам податкового і митного законодавства в частині застосування валютного курсу.

Відповідно до пункту 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня.

Згідно з пунктом 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" валютний курс - установлений Нацбанком курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Таким чином, за приписами вказаних норм під час розрахунку курсових різниць використовують виключно курс Національного Банку України. Дохід від реалізації товарів на експорт визначається за курсом гривні до валюти контракту (ціни), установленим Національним Банком України на дату відвантаження товарів.

Отже, під час розрахунку курсових різниць за контрактом № 52/26 від 10 жовтня 2016 року належало застосовувати виключно курс Національного Банку України, установлений Національним Банком України на дату відвантаження товарів до курсу рубля. Курсова різниця за вказаним контрактом розрахована як різниця між двома іноземними валютами, рублем та євро, що суперечить приписам чинного валютного законодавства України.

Згідно з пунктом 4 П(С)БО 21 курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Валютний курс - установлений Нацбанком курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Тобто під час розрахунку курсових різниць використовують виключно курс Національного Банк України. Офіційний курс використовують всі резиденти і нерезиденти, які проводять діяльність на території України незалежно від форм власності і господарювання та видів здійснюваних операцій.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку "Витрати" затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 (далі - П(С)БО 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Пунктом 20 П(С)БО 16 передбачено, що до інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"; собівартість реалізованої іноземної валюти, яка для цілей бухгалтерського обліку визначається шляхом перерахунку іноземної валюти 13 грошову одиницю України за курсом Національного банку України на дату продажу іноземної валюти, плюс витрати, пов`язані з продажем іноземної валюти.

Пунктами 3.1-3.2, 3.13 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року № 433 встановлено, що метою складання звіту про фінансові результати є надання користувачам повної, правдивої і неупередженої інформації про доходи, витрати, прибутки і збитки та сукупний дохід підприємства за звітний період. У звіті про фінансові результати наводяться доходи і витрати, які відповідають критеріям, визначеним в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку. У статті "Інші операційні витрати" відображаються собівартість реалізованих виробничих запасів, необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття; відрахування на створення резерву сумнівних боргів і суми списаної безнадійної дебіторської заборгованості відповідно до Положення (стандарту) 10; втрати від знецінення запасів; втрати від операційних курсових різниць; визнані економічні (фінансові) санкції; відрахування для забезпечення наступних операційних витрат, а також усі інші витрати, що виникають в процесі операційної діяльності підприємства (крім витрат, що включаються до собівартості продукції (товарів, робіт, послуг).

Аналіз викладеного дає підстави стверджувати, що сума у розмірі 759519,00 грн. не є курсовою різницею, у розумінні П(С)БО 21, а тому остання безпідставно та за відсутності підтверджуючих документів віднесена позивачем до рахунку № 945 "Втрати від операційної курсової різниці".

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 14 травня 2019 року № підлягає скасуванню лише в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1722708,00 грн.

Надаючи правову оцінку податковим повідомленням-рішенням від 14 травня 2019 року № про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за вересень 2018 року на 1123501,00 грн., № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 2799352,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1399676,00 грн., а також № про збільшення розміру грошового зобов`язання з ПДВ на 658844,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 164711,00 грн., суд виходить з того, що на їх прийняття вплинув висновок контролюючого органа про те, що господарські операції позивача з ВАТ "Тверський вагонобудівний завод", РФ, ТОВ "Мечел-Ремсервіс", РФ та АТ "UVZ Baltija" не пов`язані з господарською діяльністю позивача, а тому вищевказані операції безпідставно враховані ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" під час визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та вплинули на формування податкового кредиту.

Суд не визнає такі висновки контролюючого органа обґрунтованими з огляду на надання правової оцінки правовідносинам, що мали місце між позивачем та ВАТ "Тверський вагонобудівний завод", РФ, ТОВ "Мечел-Ремсервіс", РФ та АТ "UVZ Baltija".

Так само, з підстав недоведеності суд відхиляє посилання Головного управління ДФС України в Полтавській області на те, що в охопленому перевіркою періоді позивач здійснював реалізацію виготовленої продукції за цінами, нижчими від собівартості, а тому такі операції в розумінні Податкового кодексу України є збитками та не можуть враховуватись під час визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, Головне управління ДФС у Полтавській області сформувало висновок про те, що позивач в охопленому перевіркою періоді здійснював поставку товарів та надавав послуги за цінами, нижчими за виробничу собівартість, лише на підставі відомостей Головної книги за 2016-2018 роки без вивчення будь-якої іншої документації про складові, що фактично вплинули на формування собівартості товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Приписами пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

У розумінні підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Аналіз викладеного дає підстави стверджувати, що у розумінні Податкового кодексу України звичайною ціною є договірна ціна, якщо не доведене зворотне.

Проаналізувавши відомості акта перевірки, заяв відповідача по суті справи, а також надані представником контролюючого органа в судовому засіданні пояснення, суд дійшов висновку, що під час проведення перевірки та формування своїх висновків Головне управління ДФС у Полтавській області детально не досліджувало процес формування позивачем цін на свої товари та послуги.

Крім того, відповідач не надав жодних доказів, які б дали змогу встановити перелік контрагентів чи ідентифікувати господарські операції, які на переконання контролюючого органа були здійснені позивачем за цінами, нижчими за виробничу собівартість, тобто відомостей, які б дали змогу перевірити алгоритм розрахунків контролюючого органа та правильність його висновку про заниження позивачем зобов`язання з ПДВ, суду не надано. При цьому, у своїх доводах відповідач оперує цілком конкретною сумою та стверджує, що позивач в охопленому перевіркою періоді здійснив поставку товарів та послуг за цінами, нижчими від виробничої собівартості на суму 20943760,25 грн., чим допустив заниження податкового зобов`язання з ПДВ на 4188753,00 грн.

Вищевказані обставини свідчать про те, що висновки перевірки ґрунтуються на суб`єктивних уявленнях фахівців Головного управління ДФС у Полтавській області, не містять об`єктивної складової та сформовані відповідачем за формального підходу до вивчення фактичних обставин та відсутності будь-яких доказів.

Крім того, суд не визнає обґрунтованим застосований на підставі податкового повідомлення-рішення від 14 травня 2019 року № штрафних санкцій в розмірі 50% від завищеної суми бюджетного відшкодування з огляду на таке.

За правилами пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що застосування штрафних санкцій в розмірі 50% від завищеної суми бюджетного відшкодування на підставі податкового повідомлення-рішення від 14 травня 2019 року № , контролюючий орган мотивує існуванням винесеного в межах 1095 днів податкового повідомлення-рішення № від 18 грудня 2018 року.

Відхиляючи такі твердження відповідача, суд зважає на те, що станом на дату прийняття податкового повідомлення-рішення від 14 травня 2019 року № , сума зобов`язання, визначена податковим повідомленням-рішенням № від 18 грудня 2018 року, в силу вимог пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, не мала статусу узгодженої, оскільки останнє оскаржувалось в судовому порядку.

Разом із тим, вищевказані обставини не стали перешкодою для винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 14 травня 2019 року № про застосування до платника штрафних санкцій в розмірі 50% від завищеної суми бюджетного відшкодування, що визнається судом неприпустимим.

На час розгляду даної справи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року, яким скасоване податкове повідомлення-рішення № , залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року.

З огляду на вищевикладене, суд не визнає обґрунтованими та належним чином підтвердженими суми відкоригованих відповідачем податкових зобов`язань та застосованих штрафних санкцій, а тому вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішенням від 14 травня 2019 року № , № та № про їх визначення.

Підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 14 травня 2019 року № про нарахування пені в розмірі 477720,85 грн. за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД та № про застосування штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в сумі 1360,00 грн., стало виявлення факту недоотримання позивачем валютної виручки від ВАТ "Метровагонмаш" в розмірі 1512336,00 рос.руб., що зумовило висновок контролюючого органа про порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД на 382 дня.

Зважаючи на те, що господарським операціям між ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" та ВАТ "Метровагонмаш" правова оцінка надавалась судом під час дослідження правомірності формування позивачем витрат, то суд вважає доведеним факт допущення позивачем порушень вимог законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності щодо порушення строків отримання розрахунку в розмірі 1512336,00 рос.руб. за Контрактом № 52/26 від 10 жовтня 2016 року на 382 дня, а відтак, визнається правомірним застосування фінансових санкцій за порушення строків та порядку декларування валютних цінностей на суму 1360,00 грн.

Відповідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18.

На переконання суду, контролюючий орган належними, достатніми та допустимими доказами довів обґрунтованість спірних податкових повідомлень-рішень від 14 травня 2019 року № , № та № в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 759519,00 грн., а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вищевказаних актів індивідуальної дії задоволенню не підлягають.

Разом із тим, відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх правових підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 14 травня 2019 року № , № , № та № в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1722708,00 грн., з урахуванням чого суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та протиправність, а також про наявність підстав для їх скасування.

За викладених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 16454,52 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (пр. Полтавський, 2-Д, м. Кременчук, Полтавська область, 39627, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 14 травня 2019 року № в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 722 708 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 14 травня 2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 14 травня 2019 року №

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 14 травня 2019 року № .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (пр. Полтавський, 2-Д, м. Кременчук, Полтавська область, 39627, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 16 454 (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 52 (п`ятдесят дві) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 вересня 2019 року.

СуддяА.О. Чеснокова