Справа № 340/596/19
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/596/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження (письмового) справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросенд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області форми "Р" №2 від 19.02.2019, яким ТОВ "Гідросенд" було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 3 438 471 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 859 618 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області Форми "В4" № 2 від 19.02.2019, яким ТОВ "Гідросенд" було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 3 183 769 грн.

Ухвалою судді від 11.03.2019 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у даній справі та справа розглядається за правилами загального позовного провадження, на 08.04.2019 призначено підготовче засідання. Крім того, даною ухвалою суду, з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, витребувано від контрагента позивача докази на підтвердження їх взаємовідносин (т.1 а.с.1).

08.04.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 06.05.2019 та ухвалою суду витребувано додаткові докази (т.4 а.с.11, 12-13).

06.05.2019 у судовому засіданні продовжено строк підготовчого провадження до 04.06.2019 за клопотанням представника відповідача для надання додаткових доказів (т.4 а.с.106).

04.06.2019 оголошено перерву у підготовчому засідання до 26.06.2019 за клопотанням представника позивача (т.4 а.с.109, 111-112).

Ухвалою суду від 26.06.2019 продовжено проведення підготовчого провадження у справі до 12.07.2019 за клопотанням представника відповідача для надання додаткового часу подання до суду доказів (т.4 а.с.128, 130).

Ухвалою суду від 12.07.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.07.2019 (т.4 а.с.161).

19.07.2019 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 20.08.2019 (т.4 а.с.172-175).

20.08.2019 сторони в судове засідання не з`явилися, подавши клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без їх участі (т.6 а.с.90-91).

З урахуванням приписів ч.3 ст.194 КАС України, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ "Ельзас". Взаємовідносини із зазначеним контрагентом здійснювались згідно укладених між сторонами договорів, придбаний товар використовувався в господарській діяльності ТОВ "Гідросенд" з метою отримання прибутку. Господарські операції супроводжувались оформленням всіх необхідних первинних документів, які складені у відповідності до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік". На час укладення позивачем правочинів з контрагентом, останній був належним чином зареєстрований та був платником податку на додану вартість. Тому, позивач вважає, що ним, в повній мірі, дотримано вимог норм законодавчих актів при взаємовідносинах з вищезазначеним контрагентом та оподаткуванні господарських операцій з ним.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки операції між позивачем та ТОВ "Ельзас" не підтверджуються стосовно наявності у контрагента трудових ресурсів, основних фондів, виробничих потужностей, транспортних засобів, що свідчить про відсутність фактичної можливості здійснення фінансово-господарської діяльності в частині проведеної реалізації на адресу ТОВ "Гідросенд". Також, в ході проведення перевірки платником не надано сертифікати якості на товар або відомості, передбачені п.2.4 договору від 27.02.2018 №27021804 щодо товаровиробника продукції, яка відображена як реалізована, що не дає можливості визначити походження товару (т.3 а.с.69-74).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, пояснення, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі наказу №1946 від 27.12.2018, направлень від 27.12.2018 №1986, №1987, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Гідросенд" з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні взаємовідносин з ТОВ "Ельзас" за лютий, березень 2018 року показників декларації з податку на додану вартість та за І квартал 2018 року показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств. Висновками якого є порушення, на думку відповідача:

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 3438471 грн., у тому числі за І квартал 2018 року в сумі 3 438 471 грн.

- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за березень 2018 року на суму ПДВ 3 183 769 грн. (т.1 а.с.50-83).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом 19.02.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №2, яким ТОВ "Гідросенд" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 3 438 471 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 859 618 грн. (т.1 а.с.97);

- №2, яким ТОВ "Гідросенд" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2018 року в розмірі 3 183 769 грн. (т.1 а.с.98).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступні фактичні обставини у справі.

Як вбачається з акту перевірки податковий орган дійшов висновку про заниження податку на прибуток у періоді, що перевірявся, встановлено завищення за І квартал 2018 року на загальну суму 3 438 471 грн. та завищення податкового кредиту у ряд.10.1 декларації з податку на додану вартість на суму 3 183 769 грн. у т.ч.: за лютий 2018 р. на суму 166 753 грн., за березень 2018 р. на суму 3 017 016 грн., в частині взаємовідносин з ТОВ "Ельзас", які, на думку податкового органу, не носять реального характеру.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачем до податкового органу подано податкові декларації з ПДВ за перевіряємий період (т.4 а.с.29-50).

ТОВ "Гідросенд" до податкового кредиту в лютому-березні 2018 року віднесено суму ПДВ в розмірі 3 183 769 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Ельзас", з придбання олії соняшникової нерафінованої (т.1 а.с.193-227), на підставі договору поставки №27021804 від 27.02.2018 (т.1 а.с.99-101). Вказаний товар було оприбутковано відповідно до видаткових накладних (т.1 а.с.102-138).

Транспортування здійснено за допомогою автоперевізника ТОВ "Логістик-Трейд", що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.139-192).

Оплату вартості придбаного товару здійснено в повному обсязі, що підтверджується рахунками на оплату та платіжними дорученнями (т.1 а.с.228-285).

Окрім цього, ТОВ "Логістик-Трейд" (перевізник), на запит суду, надав письмову інформацію, в якій підтверджено, що ним в період лютий-березень 2018 року, дійсно виконувались послуги перевезення вантажів (олія соняшникова нерафінована) на замовлення ТОВ "Ельзас" відповідно до умов договору №190205/П від 05.02.2018 р. та надано копії договору, видаткової накладної та рахунок на оплату (т.4 а.с.122-127).

Також, на запит суду від Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області надано інформацію про підтвердження наявності у ТОВ "Логістик-Трейд" транспортних засобів (т.4 а.с.24-26).

Між тим, ТОВ "Ельзас", на запит суду, надано письмову інформацію, в якій підтверджено наявність взаємовідносин з ТОВ "Гідросенд" у перевіряємому періоді та надано копії вищезазначених первинних документів та договорів (т.3 а.с.75-253).

Згідно витягу з ЄДР - ТОВ "Ельзас", зареєстровано як юридична особа, основним видом діяльності якого є неспеціалізована оптова торгівля, оптова торгівля молочними продуктами, харчовими оліями та жирами. В процесі провадження у справі про банкрутство, санації або припиненні не перебуває (т.2 а.с.229-230).

Податковий орган в акті перевірки зазначає, що в ході проведення перевірки платником не надано сертифікати якості на товар (олія соняшникова) або відомості, передбаченні п.2.4 договору від 27.02.2018 №27021804 щодо товаровиробника продукції, яка відображена як реалізована, що не дає можливості визначити походження такого товару. Отже, фактично мало місце використання в господарській діяльності товару (олія соняшникова нерафінована 1 ґатунку (сириць), джерело походження якого не встановлене (т.1 а.с.60, 76).

Судом встановлено, що між позивачем (замовник) та ПП "Віктор і К" (виконавець) укладено договір про надання послуг №01091750 від 01.09.2017 р. (т.2 а.с.1).

Пунктом 1 вищезазначеного договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати послуги по проведенню лабораторних вимірювань (органолептичні та фізико-хімічні) продукції замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. Під продукцією замовника по даному договору розуміється - продукти харчування, кормові, рослинні, тваринні продукти, відходи стичні та технічні води, продукти котельного господарства, та інше.

Факт надання послуг ПП "Віктор і К" за договором №01091750 від 01.09.2017 р. підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (т.2 а.с.2-16).

Таким чином, весь товар, отриманий від контрагента-постачальника, ТОВ "Гідросенд" перевіряє в лабораторії ПП "Віктор і К", що в свою чергу унеможливлює приймання неякісної продукції і не потребує отримання від контрагента-постачальника будь-яких документів, підтверджуючих якість поставленої продукції.

Відповідно п.п.14.1.179, 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, в тому числі, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару та його оплати, а також наявність мети отримання товару, пов`язаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг та отримання доходу. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ та статуту вбачається, що основним видом діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів (т.1 а.с.17-18, 19-23).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем отриманий від ТОВ "Ельзас" товар оприбуткований на складі, що підтверджується прибутковими ордерами на отримання матеріальних цінностей та картки №4 складського обліку матеріалів (т.2 а.с.17-30).

Як вбачається з матеріалів справи, що в подальшому була проведена переробка (гідратація) придбаного товару та реалізація вже готової продукції, що підтверджується наявними доказами які містяться в матеріалах справи (т.2 а.с.32-144).

Окрім цього, судом встановлено, що в листопаді 2018 року на підставі виставленої претензії ТОВ "Ельзас" від 05.11.2018 року відбулося часткове повернення продукції постачальнику, що підтверджується відповідними доказами та не заперечується відповідачем в акті перевірки (т.1 а.с.67, т.2 а.с.145-227, т.4 а.с.78-105).

Таким чином, зібрані у справі докази вказують на реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Ельзас".

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме - наявність у платника податку (покупця) належно оформленої, зареєстрованої та виданої податкової накладної.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено порядок складання та вимоги до податкових накладних.

Відповідно п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентом у перевіряємому періоді. При цьому, ТОВ "Ельзас" на момент їх виписки був зареєстрований платником податку на додану вартість та в ЄДР, а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України мав обов`язок нараховувати податок на додану вартість та виписувати податкові накладні. Що також не заперечувалось і відповідачем та встановлено під час перевірки.

В ході розгляду справи встановлено, що фактичною підставою для зменшення позивачу задекларованого податкового кредиту став висновок ГУ ДФС у Кіровоградській області про неможливість реальних поставок товару з огляду на відсутність у ТОВ "Ельзас" трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що, на думку податкового органу, свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

Суд вважає таку позицію безпідставною, оскільки спростовується матеріалами справи. До того ж, не встановлення на момент перевірки позивача наявності в контрагента трудових ресурсів, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, засобів для транспортування та іншого майна не свідчить беззаперечно про відсутність реального характеру господарських операцій.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм законодавства та правовідносин позивача з ТОВ "Ельзас" вбачається, що позивачем було дотримано всіх обов`язкових вимог закону, безпосередньо пов`язаних з формуванням податкового кредиту та виникненням податкового зобов`язання, оскільки єдиною підставою для цього являється наявність у платника податку-покупця належно оформленої та зареєстрованої податкової накладної.

Суд також враховує те, що наявність вищевказаних законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту є обов`язковою, але, є не безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості у документах, на підставі яких вони сформовані, не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції з придбання товару (робіт, послуг) не мали реального характеру.

Статус позивача і його контрагента (на час господарських взаємовідносин) як платника ПДВ не заперечувався сторонами.

Податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним суб`єктом господарювання було лише одержання позивачем податкової вигоди.

До того ж, висновки акту перевірки про не підтвердження реальності господарських операцій у зв`язку з посиланням на аналіз податкової звітності ТОВ "Ельзас" та аналіз Єдиного реєстру податкових накладних по ланцюгу постачання є помилковими, тому що чинне законодавство не ставить право платника податків на формування податкових вигод у залежність від змісту податкової звітності його контрагентів та номенклатури придбаного/проданого товару третіми особами.

За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України № 21-47а10 від 31.01.2011 року, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання.

Також, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №П/811/1930/17.

Щодо посилання представника відповідача на протоколи допитів свідків - водіїв, зазначених в товарно-транспортних накладних щодо перевезення товару, та отриманих в рамках досудового розслідування кримінального провадження, суд зазначає.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України (далі КПК України).

У частині першій статті 23 КПК України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Так, ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду даної справи, інформація стосовно винесення вироку щодо посадових осіб ТОВ "Ельзас" відсутня.

Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) свідків, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Матеріали досудового розслідування за вказаними вище кримінальними провадженнями не можуть бути враховані як доказ фіктивності контрагентів позивача.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №822/551/18

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено суду фактів безтоварного характеру господарських операцій та безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ позивачем, в зв`язку з чим податковим органом безпідставно зменшено ТОВ "Гідросенд" розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 3183769 грн., що свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення від 19.02.2019 р. №2, яке підлягає скасуванню.

Щодо заниження позивачем податку на прибуток за І квартал 2018 року в сумі 3 438471 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки, податковий орган дійшов висновку, що ТОВ "Гідросенд" занижено податок на прибуток на загальну суму 3 438 471 грн., в частині взаємовідносин з ТОВ "Ельзас".

Дана позиція податкового органу ґрунтується на тих же фактах, що стали висновком про завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, а саме безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ "Ельзас", який на думку перевіряючих, проводив діяльність, спрямовану на здійснення операцій пов`язаних з наданням вигоди третім особам, в тому числі й ТОВ "Гідросенд".

З такими висновками суд також не погоджується та зазначає наступне.

Так, згідно з пунктами 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином, фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено наявними в справі матеріалами, господарські відносини між ТОВ "Гідросенд" та ТОВ "Ельзас" у перевіряємому періоді мали реальний характер, позивачем по бухгалтерському та податковому обліку було відображено придбання у вказаного контрагента-постачальника товарів, які використано позивачем у власній господарській діяльності.

По суті, доводи ГУ ДФС у Кіровоградській області зводяться до того, що у контролюючих органів виникли зауваження до перелічених в акті перевірки контрагентів позивачем щодо їх податкової звітності. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження висновків, викладених в акті перевірки щодо того, що фактичне виконання укладених господарських договорів не відбулось, а самі висновки з цього приводу ґрунтуються на припущеннях, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними та необґрунтованими висновки відповідача в частині того, що позивачем занижено податок на прибуток за І квартал 2018 року на суму 3 43 8471 грн., а тому податкове повідомлення-рішення від 19.02.2019 року №2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 19 лютого 2019 року №2 та №2.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у сумі 19210,00 грн. (т.1 а.с.3) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросенд" (27552, Кіровоградська область, м. Світловодськ, с. Власівка, вул. Молодіжна, 65, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 19 лютого 2019 року №2, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Гідросенд" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 4 298 089 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 3 438 471 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 859 618 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 19 лютого 2019 року №2, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Гідросенд" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 183 769 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросенд" (), здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина