Справа № 540/2077/18
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 серпня 2019 року

Київ

справа №540/2077/18

адміністративне провадження №К/9901/17394/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді - Гончарова І. А., Олендер І. Я., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (судді - Вербицька Н.В., Джабурія О.В., Кравченко К.В.,) у справі № 540/2077/18 за позовом приватного підприємства «Торговий дім «Джерела» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

В жовтні 2018 року приватне підприємство "Торговий дім "Джерела" (далі - Підприємство) звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - ГУ ДФС), яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про внесення позивача до переліку ризикових платників податків;

зобов`язати комісію ГУ ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, виключити Підприємство з переліку ризикових платників податків;

визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), які полягають в зупиненні реєстрації податкових накладних, які складені Підприємством та направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: від 13.07.2018 року № 4 на суму 151 690,30грн; від 18.07.2018р. № 14 на суму 38 229,31грн., № 15 на суму 478 536,49грн., № 16 на суму 383 077,70грн., № 17 на суму 478 477, 35грн., № 18 на суму 478 084,20грн., № 20 на суму 466 163,20грн., № 21 на суму 489 850,73грн., № 22 на суму 251 865,63грн., № 23 на суму 554 814,13грн.; від 19.07.2018р. № 24 на суму 28 234,26грн., № 25 на суму 157 751,04грн., № 26 на суму 170 177,70грн., № 27 на суму 273 837,29грн., № 28 на суму 702 608,87грн., № 29 на суму 383 673,71грн., № 30 на суму 17 476,20грн., № 31 на суму 521 105,57грн., № 32 на суму 415 730,29грн., № 33 на суму 238 038,62грн., № 34 на суму 535 325,58грн., № 35 на суму 338 046,00грн., № 36 на суму 395 747,99грн., № 37 на суму 536 181,81грн., № 38 на суму 488 000,29грн., № 39 на суму 249 308,77грн.; від 20.07.2018р. № 40 на суму 128 840,83грн., № 41 на суму 697 740,97грн., № 42 на суму 473 097,18грн., № 43 на суму 516 787,08грн.; від 21.07.2018р. № 44 на суму 433 343,28грн., № 45 на суму 141 740,41грн., № 46 на суму 333 654,96грн., № 47 на суму 144 830,57грн., № 48 на суму 491 200,80грн., № 49 на суму 270 992,03грн., № 50 на суму 171 109,34грн., № 51 на суму 479 087,67грн., № 52 на суму 270 062,54грн.№ ,53 на суму 461470,57грн., № 54 на суму 427 990,43грн.; від 24.07.2018р. № 55 на суму 515 916,50грн., № 56 на суму 315 563,38грн., № 57 на суму 388 068,16грн., № 58 на суму 379 616,56грн., № 59 на суму 253 917,95грн.; від 26.07.2018р. № 60 на суму 433 216,98грн., № 61 на суму 231 473,17грн., № 62 на суму 393 518,10грн., № 63 на суму 290 059,17грн., № 64 на суму 457 251,95грн.; від 27.07.2018р. № 65 на суму 429 157,60грн. № 66 на суму 187 659,32грн., № 67 на суму 466 092,16грн., № 68 на суму 393 816,86грн., № 69 на суму 307 326,91грн.;

зобов`язати ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) вищезазначені податкові накладні, які складені Підприємством та направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог Підприємство зазначало, що ним у встановленому законодавством порядку, складено та направлено до контролюючого органу податкові накладні, однак отримано квитанції, в яких зазначено про зупинення реєстрації податкових накладних на підставі критеріїв, зазначених у підпункті 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Проте, підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв містить сім окремих ознак ризиковості, але в квитанціях про зупинення міститься лише загальне посилання на даний підпункт без вказівки на конкретну ознаку.

Позивач вказав на безпідставність рішення відповідача про внесення Підприємства до переліку ризикових платників податків у зв`язку із невідповідністю дійсності податкової інформації щодо керівника позивача, а також у зв`язку із неправомірною, на думку позивача, перевіркою його господарських операцій за 2017 рік, зважаючи на те, що за цей період податкові накладні вже було зареєстровано.

У зв`язку з прийняттям комісією ГУ ДФС неправомірного, на думку позивача, рішення про включення Підприємства до переліку ризикових платників, зупинилася реєстрація податкових накладних, які було складено та направлено для реєстрації в ЄРПН, та Підприємство не може повноцінно здійснювати господарську діяльність і виконувати обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, що призводить до погіршення ділових зв`язків та відмови контрагентів-покупців від співпраці.

З огляду на вказані підстави позивач просив суд задовольнити позов повністю.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

При цьому, суд взяв до уваги те, що зупинення відбулось у зв`язку із наявністю у податкового органу податкової інформації, відображеної у додатку 5 до протоколу засідання комісії ГУ ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 23 березня 2018 року № 4, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником. Зазначена підстава підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків, які містяться в листі ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, віднесена до критеріїв ризиковості платника податків. Посилання на цей підпункт наведений також у спірних рішеннях про зупинення реєстрації податкових накладних.

При цьому, у квитанціях позивачу було запропоновано надати пояснення та копії документів, що підтверджують реальність проведення розрахунків за цими операціями, але позивач своїм правом не скористався, не надав підтверджуючі документи та пояснення. Оскільки податковий орган не отримав підтверджуючі документи, відповідно не міг надати їм оцінку та був позбавлений можливості прийняти рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкових накладних.

За таких обставин, суд вважав передчасними вимоги позивача про зобов`язання ДФС провести державну реєстрацію податкових накладних, зазначених у відповідних квитанціях про зупинення реєстрації.

При цьому, суд, самостійно оцінивши надані позивачем пояснення щодо безпідставності зупинення реєстрації податкових накладних, дійшов висновку, що наведені ним аргументи не спростовують правильність оскаржуваних рішень відповідачів.

Щодо позовних вимог про скасування рішення комісії ГУ ДФС про внесення Підприємства до переліку ризикових платників податку та зобов`язання виключити його із цього реєстру, суд вказав на відсутність як самого рішення про включення позивача до переліку ризикових платників (оскільки на засіданні комісії ГУ ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 23 березня 2018 року було прийнято лише проект такого рішення), так і відсутність в матеріалах справи доказів внесення Підприємства до переліку ризикових платників, через відсутність законодавчо врегульованого порядку створення та функціонування такого переліку/реєстру ризикових платників. Отже, вказані позовні вимоги, на думку суду, є необґрунтованими.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Підприємство подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про задоволення позовних вимог. Зокрема апелянт зазначив, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про відсутність законодавчо врегульованого порядку про створення та функціонування реєстру/переліку ризикових платників. Крім того, посилаючись на проект рішення комісії ГУ ДФС про віднесення позивача до переліку ризикових, суд першої інстанції не врахував, що нормами чинного законодавства не передбачено прийняття комісіями ДФС таких проектів.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року скаргу задоволено частково, рішення Херсонського окружного адміністративного від 21 січня 2019 року суду скасовано, прийнято нове - про часткове задоволення позовних вимог, визнано протиправними дії ДФС, які полягали у зупиненні реєстрації податкових накладних, які складені позивачем та направлені для реєстрації в ЄРП, зобов`язано ДФС зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, які складені позивачем та направлені для реєстрації в ЄРПН; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом апеляційної інстанції стягнуто на користь позивача судові витрати у розмірі 98 672 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; стягнуто з Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 148 008 грн, який підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги позивачем.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення комісії ГУ ДФС про внесення позивача до переліку ризикових платників податків у матеріалах справи відсутнє, а наявні лише витяг з протоколу № 4 засідання комісії від 23 березня 2018 року, на якому ухвалено внести до Журналу проект рішення по позивачу, та додаток № 1 до протоколу, згідно з яким позивач підлягає внесенню до Журналу ризикових платників (т.2 а.с.36,38). Вказане свідчить, що рішення про віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, згідно з встановленим законодавством порядком, не приймалося, отже, у відповідача відсутні підстави застосовувати до позивача наслідки віднесення платника податків до ризикових платників.

Відсутність в даному випадку рішень контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних, так само як і нереалізація позивачем свого права на подання до контролюючого органу документів на підтвердження господарських операцій, за наслідками яких складені податкові накладні, реєстрація яких була зупинена, на думку суду апеляційної інстанції, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання зареєструвати податкові накладні.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення комісії про внесення позивача до переліку ризикових платників податків та зобов`язання комісію ГУ ДФС виключити Підприємство з переліку ризикових платників податків суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення у зв`язку із відсутністю відповідного рішення та невнесенням позивача до Журналу ризикових платників.

1 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС, в якій відповідач просив скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині задоволення позовних вимог.

Розгляд справи призначено у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

За правилами пункту 2 частини першої статті 345 КАС України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Керуючись вищевикладеними положеннями цього Кодексу, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Підприємством подано відзив на касаційну скаргу, обґрунтований аргументами, викладеними в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року, в якому відповідач просив суд оскаржувану постанову суду залишити без змін.

Переглянувши оскаржуване рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємством 30 липня 2018 року було направлено для реєстрації в ЄРПН податкову накладну від 13 липня 2018 року № 4 на суму 151 690,30грн.

13 серпня 2018 року Підприємством були направлені для реєстрації в ЄРПН ще 55 податкових накладних на загальну суму 19 954 943,3 грн.

На електронну адресу підприємства 30 липня 2018 року та 13 серпня 2018 року відповідно надійшли квитанції, в яких зазначено: «Документ доставлено до ДФС України, документ прийнято, реєстрація зупинена. Відповідно до п.201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомляємо: показник «D»=., «Р»=90820.5».

Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся із позовом до суду.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та, як наслідок, надано помилкову оцінку обставинам справи, у результаті чого скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Податковий кодекс є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

21 лютого 2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117), відповідно до якого у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

За результатами розгляду відповідних пояснень та підтверджуючих документів відповідними комісіями контролюючих органів приймається рішення про реєстрацію податкової накладної або про відмову у такій реєстрації.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 27 вказаного Порядку рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку. Рішення комісії центрального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути оскаржено у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що законодавством передбачено певний порядок виконання податковими органами своїх функцій щодо податкового контролю, що в правовідносинах, які розглядаються, визначений у формі перевірки наданих платником податків пояснень та документів щодо проведених ним операцій.

Так, відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, здійснення інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК України), що є комплексом заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (пункт 71.1. статті 71 ПК України).

Отже, позивач, звернувшись до суду із позовом про оскарження проміжного рішення податкового органу, обрав такий спосіб захисту своїх прав, який суперечить закону.

При цьому, суд апеляційної інстанції, перебравши на себе передбачені законом повноваження податкового органу та зобов`язавши ДФС без проведення відповідної перевірки зареєструвати податкові накладні, подані позивачем, реєстрація яких зупинена, вийшов за межі повноважень та не діяв як суд, встановлений законом, у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України»).

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно із статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи положення частини шостої статті 139 КАС України щодо зміни розподілу судових витрат судом касаційної інстанції у разі зміни ним судового рішення або ухвалення нового, з огляду на стягнення судом апеляційної інстанції на користь позивача судових витрат у розмірі 98 672 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави судові витрати у вказаній сумі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі задовольнити.

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року скасувати, залишити в силі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у цій справі.

3. Стягнути з приватного підприємства "Торговий дім "Джерела" () на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 98 672 (дев`яносто вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. Б. Гусак

Судді І. А. Гончарова

І. Я. Олендер