Справа № 360/2536/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року справа №360/2536/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі № 360/2536/19 (головуючий суддя І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зупинення, нарахування та виплати позивачу пенсії;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування пенсії з березня 2016 року, а також здійснити виплату позивачу усієї суми пенсії за віком з березня 2016 року по липень 2019 року включно;

- допустити до негайного виконання рішення суду щодо зобов`язання перерахування та виплати всієї суми як пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача протягом тридцяти днів з моменту ухвалення рішення у справі подати до суду звіт про його виконання.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не нарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2016 року. Зобов`язано відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з виплатою усієї заборгованості по пенсії, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 березня 2016 року. Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення відповідача в майбутньому від виконання рішення (а.с. 37-40).

Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови у встановленні судового контролю, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Внаслідок тривалого не проведення відповідачем виплати пенсії позивачу, доводи суду першої інстанції щодо обґрунтування необхідності встановлення судового контролю є безпідставними.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд справу у відсутність їх представника та просив відмовити в задоволені апеляційної скарги , посилаюсь на відсутність необхідності застосування положень ст..382 КАС України.

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд виходить з такого.

Стосовно позовним вимог щодо зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення протягом місяця, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Відповідно до частини 3 - 5 цієї статті, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Якщо судом визнано нормативно-правовий акт протиправним і нечинним повністю або в окремій частині і при цьому виявлено недостатню правову врегульованість відповідних публічно-правових відносин, яка може потягнути за собою порушення прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти новий нормативно-правовий акт на заміну нормативно-правового акта, визнаного незаконним повністю або у відповідній частині.

Зазначені вимоги кореспондуються з вимогами щодо змісту складання рішення в адміністративній справі, відповідно до якого п.1 ч.6 ст.246 КАС України передбачено зазначення в рішенні порядок і строк його виконання у разі такої необхідності. Тобто вимоги закону не містять обов`язкового зазначення строків виконання рішення, а дають можливість суду першої інстанції приймати таке рішення на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для іх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осуб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Матеріали справи не містять доказів та підстав, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення .

Можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням позивача, не підтвердженим жодним належним та допустимим доказом. Встановлення судового контролю з наданням звіту є передчасним та не позбавляє можливості позивача звернутись до суду із заявою відповідно до вимог ст.382 КАС України у випадку невиконання рішення суду.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у встановленні відповідачу обов`язку подати звіт про виконання судового рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Посилання апелянта на практику Європейського Суду з прав людини не спростовують рішення суду першої інстанції з цього питання, оскільки судовий контроль має спеціальну мету щодо перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду першої інстанції, які в даній справі ще не наступили.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі № 360/2536/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі № 360/2536/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2019 року.

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова