Справа № 120/609/19-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2019 року

Київ

справа №120/609/19-а

адміністративне провадження №К/9901/20837/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2019 року (головуючий суддя Драчук Т.О., судді: Полотнянко Ю.П., Ватаманюк Р.В.) про повернення апеляційної скарги у справі №120/609/19-а за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA010000/2019/000001/1 від 8 січня 2019 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Вінницької митниці ДФС № UA401010/2019/00002 від 8 січня 2019 року.

Не погодившись з указаним рішенням, Вінницька митниця ДФС подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2019 року апеляційну скаргу Вінницької митниці ДФС залишено без руху з огляду на несплату судового збору у встановленому законом розмірі. Апеляційний суд встановив, що відповідачем оскаржено рішення щодо двох вимог немайнового характеру, тому розмір належного до сплати судового збору становить 2305,20 грн. Втім, апелянтом згідно з платіжним дорученням від 24 травня 2019 року №436 сплачено судовий збір у розмірі 1152,60 грн., що є недостатнім.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Вінницької митниці ДФС про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Відповідно до вказаної ухвали, апеляційний суд вказав, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху була отримана апелянтом 21 червня 2019 року, останнім днем строку на виконання зазначених у ній вимог було 26 червня 2019 року, станом на 27 червня 2019 року недоліки апеляційної скарги усунуто не було. Разом з тим, апеляційний суд надав оцінку клопотанню апелянта про продовження строку на усунення недоліків, яке надійшло до 1 липня 2019 року, але не знайшов обґрунтованих підстав для його задоволення, вказавши, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, фінансується за рахунок державного бюджету, а тому саме держава повинна створити належні фінансові можливості і передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Вінницька митниця ДФС подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення апеляційної скарги та направити справу для продовження розгляду до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначено, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, не врахував того, що у поданому клопотанні відповідач не вказував на відсутність коштів на сплату судового збору, а наголошував на фізичній неможливості перерахування казначейською службою відповідних коштів у встановлений судом строк з огляду на вихідні та святкові дні.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, за змістом частини першої статті 300 КАС України вирішення питання про відкриття апеляційного провадження обумовлено, зокрема, відповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 цього Кодексу щодо форми та змісту апеляційної скарги та, зокрема, наявності документу про сплату судового збору (частина 5 зазначеної статті).

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно яких апеляційна скарга залишається без руху.

Таким чином, несплата судового збору у встановленому законом розмірі є перешкодою у відкритті апеляційного провадження у справі, наслідком чого є постановлення судом ухвали про залишення скарги без руху.

Слід зазначити, що з приводу розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги у даній справі, касаційна скарга доводів не містить, тому це питання не є предметом касаційного перегляду.

Положеннями частини другої статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що встановлення конкретного строку для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги в межах встановленого законом десятиденного строку є повноваженням суду.

Водночас, колегія суддів зазначає, що встановлення судом такого строку має здійснюватися з додержанням принципу розумності та пропорційності з метою сприяння учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав, а також із врахуванням характеру виявлених недоліків апеляційної скарги та обставин, які можуть вплинути на тривалість їх усунення у випадку добросовісної поведінки відповідного учасника справи.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху з підстав несплати судового збору, суд апеляційної інстанції встановив строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання відповідної ухвали (а.с.119).

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Вінницькою митницею ДФС була отримана 21 червня 2019 року (а.с.121).

1 липня 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача про продовження процесуального строку на усунення недоліків скарги, в якому він вказував, що 21 червня 2019 року копія ухвали апеляційного суду фактично була доставлена до поштової дільниці №7 (накладна №7 від 21 червня 2019 року), натомість, уповноваженою особою митниці остання була отримана лише 26 червня 2019 року (а.с.124). Також відповідач посилається на неможливість у визначений судом строк здійснити сплату судового збору з огляду на те, що казначейське обслуговування здійснюється іншим державним органом (Державною казначейською службою України), що ускладнює процес сплати та потребує більшого часу, а також вказує на тривалі святкові дні (28-30 червня 2019 року), що припадають на цей період.

У оскаржуваній ухвалі про повернення апеляційної скарги судом зазначеним обставинам оцінки надано не було і було відмовлено у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку з тих мотивів, що держава повинна створити належні фінансові можливості і передбачити відповідні кошти на фінансування з державного бюджету видатків на сплату судового збору для суб`єкта владних повноважень, а також, що сплата судового збору є складовою доступу до правосуддя.

Здійснюючи касаційний перегляд оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що встановлений апеляційним судом строк на усунення недоліків апеляційної скарги у даній справі слід обраховувати з 21 червня 2019 року, оскільки саме така дата отримання уповноваженою особою митниці копії ухвали апеляційного суду про залишення скарги без руху зазначена у повідомленні про вручення поштового відправлення.

При цьому колегія суддів критично оцінює доводи скаржника про фактичне отримання цієї ухвали 26 червня 2019 року з посиланням на вхідну реєстрацію документу, оскільки, враховуючи положення пунктів 147, 148, 158 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55, номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції, проставленої самим органом в односторонньому порядку, самі по собі не свідчать про дату отримання рішення суду, а лише фіксують факт реєстрації кореспонденції суду при надходженні до митного органу. Слід зауважити, що відповідно до пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України саме день проставлення на поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення вважається днем його вручення. За наявності повідомлення про вручення поштового відправлення, дані в якому також відповідають відомостям офіційного сайту «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 320, штамп вхідної кореспонденції митного органу не може вважатись належним доказом дати отримання копії судового рішення.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Разом з тим, положення статті 121 КАС України передбачають можливість продовження встановленого судом процесуального строку за заявою учасника.

Як вже було зазначено, така заява від відповідача надійшла до суду апеляційної інстанції до постановлення оскаржуваної ухвали, проте в її задоволенні було відмовлено і, як наслідок, апеляційна скарга судом була повернута.

Отже, враховуючи доводи касаційної скарги, обґрунтованість відмови в продовженні процесуальних строків також підлягає оцінці в межах касаційного перегляду.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням зазначених відповідачем у заяві про продовження строків обставин щодо часу отримання копії ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, характеру виявлених недоліків апеляційної скарги та зазначених скаржником обставин, які впливають на можливість їх усунення у встановлений апеляційним судом стислий п`ятиденний строк, а також враховуючи обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про продовження строку не можна вважати таким, що прийнятий із додержанням балансу між метою забезпеченням належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що подане митницею клопотання було обґрунтоване не відсутністю у відповідача коштів на сплату судового збору, а недостатністю часу, наданого судом, на усунення недоліків апеляційної скарги в силу особливостей сплати судового збору.

Слід зауважити, що митницею після отримання ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху було здійснено невідкладні дії щодо організації виконання вимог ухвали суду, що свідчить про намір сторони у найкоротші строки реалізувати своє право на апеляційне оскарження. В результаті вчинених відповідачем дій згідно платіжного доручення від 1 липня 2019 року №562 Вінницька митниця ДФС доплатила необхідну суму судового збору.

На думку колегія суддів, встановлюючи на власний розсуд строк, протягом якого повинна бути вчинена певна процесуальна дія, суд зобов`язаний виходити з конкретних обставин справи. Цей строк повинен бути достатнім для здійснення процесуальної дії й водночас не занадто тривалим, щоб не створювати умов для затримання остаточного вирішення спору. Проте, в межах даної справи суд апеляційної інстанції надав скаржнику п`ятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, що, враховуючи особливості сплати судового збору органами державної влади, є об`єктивно недостатньо для своєчасного виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги.

З огляду на вказані обставини у сукупності та зважаючи на завдання адміністративного судочинства, у тому числі і щодо забезпечення права на апеляційний перегляд справи, визначені статтями 2, 13 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що Сьомий апеляційний адміністративний суд, постановивши ухвалу від 1 липня 2019 року про повернення апеляційної скарги, порушив норми процесуального права, у зв`язку з цим його рішення підлягає скасуванню із передачею справи для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2019 року про повернення апеляційної скарги у справі №120/609/19-а скасувати, а справу направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду