Справа № 266/1124/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року справа №266/1124/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Сіваченка І.В. Ястребової Л.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника позивача адвоката Коваленка О.П., представника відповідача Ніконова Г.В. діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року у справі № 266/1124/19 (головуючий суддя І інстанції Пантелеєва Д.Г.), складене у повному обсязі 02 серпня 2019 року у м. Маріуполь Донецької області, за позовом ОСОБА_3 до Донецької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 31 липня 2018 року № 0122/70000/18, якою позивача визнано винним у вчинені правопорушення за ст. 485 Митного Кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків невиплаченої суми митних платежів, що складає 720 678,27 грн., та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 4-8).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року позовні вимоги задоволені. Постанову заступника начальника Донецькій митниці ДФС начальника Управління ПМП та МВ Тарнавського Юрія Михайловича № 0122/70000/18 від 31 липня 2018 р. про визнання винуватим позивача у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 720678,27 гривень скасовано. Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України закрито за спливом строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 168-177).

Не погодившись з судовим рішенням, Донецька митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року у справі № 266/1124/19 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт посилався на листи ДФС України від 21 жовтня 2015 року № № 38702/7/99-99-26-03-02-17 та від 16 грудня 2016 року № 39971/7/99-99-20-04-17, відповідно до яких користування транспортним засобом, ввезеним на митну територію України у митному режимі транзиту понад, передбачений ст. 95 МК України строк, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надані такі пільги.

При цьому, апелянтом зазначено, що пільги у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування товару транспортного засобу "Volkswagen Golf", який переміщується в митному режимі транзиту, надані позивачу виключно у разі дотримання ним вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України, та виключно з метою переміщення цього транспортного засобу між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів, без будь-якого його використання, в термін, визначений ст. 95 МК України.

Вважає правомірною спірну постанову, а порядок повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення дотриманим.

Вважає закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення протиправним, оскільки судом першої інстанції застосовано закон (КУпАП), який не підлягає застосуванню (а.с. 179-187).

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 05 липня 2018 року посадовою особою Донецької митниці складено протокол про порушення митних правил № 0122/70000/18 відносно ОСОБА_3, відповідно до якого 21 січня 2018 року гр. ОСОБА_3 через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС ввезено на митну територію України товар - транспортний засіб «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_1, Країна реєстрації - Литва, по смузі руху «зелений коридор» у митному режимі транзиту.

Постановою Донецької митниці від 24 квітня 2018 року у справі про порушення митних правил № 0052/70000/18 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України за перевищення, встановленого ст. 95 МК України, строку доставки вказаного транспортного засобу більше, ніж на 10 діб.

Також, в протоколі зазначено, що згідно перевірки інформації баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС зазначений транспортний засіб з митної території України після 24 квітня 2018 року не вивозився та у інший митний режим не поміщувався. Вказаними діями позивач порушує вимоги ст. 485 МК України, оскільки використовується товар, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів на загальну суму 225 401,30 грн., в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги (а.с. 39-41, 126-128).

31 липня 2018 року заступником начальника Донецької митниці начальником Управління ПМП та МВ Тарнавським Ю.М. розглянуто матеріали справи про порушення ОСОБА_3 митних правил, про що винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 485 МК України, в справі про порушення митних правил № 0122/70000/18 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 720678,27 грн. (а.с.9-10, 35-36).

Дані протокол та постанова винесені у відсутність позивача, що сторонами не стростовано.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття вищевказаної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої спірної постанови та наявності вини в порушенні позивачем норм Митного Кодексу України, також особу притягнуто до адміністративної відповідальності без належного та своєчасного повідомлення про місце та час розгляду справи відносно нього.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Митним Кодексом України (далі МК України) та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України, зокрема, визначено, що використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

За змістом ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Як вбачається зі спірної постанови, 21 січня 2018 року громадянином України ОСОБА_3 через пункт пропуску "Виступовичі - Нова Рудня" митного поста "Північний" Житомирської митниці ДФС ввезено на митну територію України товар транспортний засіб "Volkswagen Golf", транзитний номер LT НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_1, по смузі "зелений коридор", у митному режимі транзиту( а.с.9-10).

Як вже зазначалось судом 27 березня 2018 року в результаті опрацювання листа Житомирської митниці ДФС від 05 лютого 2018 року № 242/7/06-70-20 щодо порушення строків, визначених ст. 95 МК України, Донецькою митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0052/70000/18 у відношенні позивача за ознаками ч. 3 ст. 470 МК України (зв. бік а.с. 49- а.с. 51).

Пільги у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування товару - транспортного засобу "Volkswagen Golf", який переміщується в митному режимі транзиту, надані громадянину ОСОБА_3 включно, у разі дотримання ним вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України, та виключно з метою переміщення цього транспортного засобу між двома органами доходів і зборів України або в межах зоні діяльності одного органу доходів і зборів, без будь-якого його використання, в термін, визначений ст. 95 МК України.

Постановою Донецької митниці ДФС від 24 квітня 2018 року в справі про порушення митних правил № 0052/70000/18 громадянина ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу "Volkswagen Golf", державний реєстраційний номер LT НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_1 , більше ніж на десять діб (зв. бік а.с. 52- а.с. 53).

31 липня 2018 року заступником начальника Донецької митниці начальником Управління ПМП та МВ Тарнавським Ю.М. розглянуто матеріали справи про порушення ОСОБА_3 митних правил,розпочатих 05.07.2018 року( час складання протоколу), про що винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 485 МК України, в справі про порушення митних правил № 0122/70000/18 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 720678,27 грн.

Згідно висновку № 2683 судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами справи про порушення митних правил № 0122/70000/18 від 13.07.2018 року ринкова вартість транспортного засобу «марки -"Volkswagen Golf", транзитний номер LT НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_1 становить 2650 євро, що відповідно до курсу валют, встановленого НБУ України на 21.04.2018 року складає 93304,52 грн (а.с. 66-70,108-112).

Згідно з листом Управління адміністрування митних платежів Донецької митниці від 23.07.2018 року сума пільг, наданих у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування позивача при ввезенні вказаного транспортного засобу, складає 225 401,30 грн., а саме: ввізне мито 9330,45 грн., акциз 162953,21 грн., ПДВ 53117,64 грн.

Як зазначено в спірній постанові від 31.07.2018 року, що згідно перевірки інформації баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС зазначений транспортний засіб з митної території України після 24.04.2018 року не вивозився та у інший митний режим не розміщувався та від позивача не надходила інших заяв, у розшуку автомобіль не перебуває. ( а.с.9-10)

Разом із тим, згідно інформації у АСМО "Інспектор" транспортний засіб марки -"Volkswagen Golf", транзитний номер LT НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_1 був вивезений з митної території України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС 26 липня 2018 року, о 13:25 год., тобто на час встановлення вини позивача, транспортний засіб на території України вже не находився та позивачем не використовувався(а.с.12).

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у звязку з оскарженням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) предявлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, законодавець зобов`язує посадову особу Митниці, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, з`ясовувати під час провадження такої справи, крім іншого, винність особи в його вчиненні, а також чи підлягає вона адміністративній відповідальності з урахуванням її пояснень та наданих документів в обґрунтування таких пояснень.

Притягуючи позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст. 485 МК України, а саме: за здійснення використання товару транспортного засобу, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, відповідач зобов'язаний був належними чином з'ясувати факт протиправного використання вищевказаного транспортного засобу позивачем, час та місце вчинення правопорушення, чи дійсно такі дії були спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, відібрати пояснення у позивача та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача.

Суд зазначає, що в порушення вимог ст. 489 МК України посадовою особою Донецької митниці не з'ясовані вищеперелічені обставини,оскільки позивача не було оповіщено та опитано, не встановлені обставини справи, що свідчить про те, що спірна постанова прийнята відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки відповідача, наведені у спірній постанові, зроблені на підставі відомостей, взятих з матеріалів іншої справи про порушення митних правил № 0052/70000/18, за ознаками вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів використання позивачем транспортного засобу, ввезеного в режимі «транзиту», стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги.

Судом апеляційної інстанції враховано позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 15 травня 2018 року у справі № 448/702/16-а. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 488 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1ст. 497 МК України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь:

1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил;

2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3статті 461 цього Кодексу(заінтересовані особи);

3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення);

4) захисники;

5) представники органів доходів і зборів;

6) свідки;

7) експерти;

8) перекладачі;

9) поняті.

Згідно із ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3статті 461 цього Кодексу(заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил в органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 ст. 526 МК України визначено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Апелянтом стверджується, що позивачу надсилались запрошення від 23.05.2018 року № 3701/10/05-70-20-05 ,від 06.06.2018 року за № 4070/Т/05-70-20-05, від 14.06.2018 р. № 44315/Т/05-70-20-05, лист с протоколом про порушення митних правил від 06.07.2018 р. № 4916/Т/05-70-05 , повістка про виклик для розгляду справи на 31.07.2018 та скерована постанова у справі за відповідними номерами 5007/Т/05-70-20-02 та 5543/Т/05-70-20-02 та отримані позивачем та його матірю (а.с.103-104, 105).

Однак, суд першої інстанції та апеляційної інстанції не бере їх до уваги, оскільки матеріалах справи наявні поштові повідомлення з яких слідує, що Донецькою митницею ДФС дійсно спрямовувалися виклики (запрошення) на ім`я ОСОБА_3 у звязку з проведенням перевірки законності перебування на території України транспортного засобу, проте вказані листи та виклики не отримувалися саме позивачем, що не може свідчити про його належне, своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи (а.с.58,59,101,136).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Загалом внутрішні поштові відправлення поділяються на категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю, як визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Відповідно до цих Правил з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю.

Бланк повідомлення про вручення поштового відправлення ідентифікує лише вид та категорію поштового відправлення (лист, бандероль, посилка) та умови надсилання (рекомендоване, з оголошеною цінністю та т.п.), при цьому, вміст поштового відправлення, в такому випадку, не зазначається та працівником поштового зв'язку не перевіряється.

На підтвердження факту отримання позивачем повідомлення про розгляд справи на 31.07.2018 року відповідачем надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з датою вручення 13.07.2018 року. Також у графі «Найменування адресата» відправником зазначено поряд з прізвищем позивача цифри: 5007/Т/05-70-20-02, які відповідають повідомленню ( а.с.131-132).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що вказане рекомендоване повідомлення не підтверджує факт надсилання та отримання позивачем вищезазначеного повістки та повідомлення про дату розгляду справи, отримання якого позивачем заперечується. В даному випадку належним доказом надіслання конкретного документу (документів) засобами поштового зв'язку є опис вкладення разом з вказаними документами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено належне повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, що вказує на відсутність підстав для розгляду справи про порушення митних правил за відсутності позивача та обмеження прав учасників провадження у розгляді вказаної справи.

Окрім того, представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції повідомив, що в кінці травня 2018 року їх представник виїжджав за місцем мешкання позивача та спілкувався з його батьками, які пояснили, що позивач з 2014 року проживає у м. Києві та разом з ними не живе.

Зазначені обставини знайшли підтвердження довідкою про склад сімї , виданою Волноваською міською радою 19.11.2018 року № 11685 матері позивача ОСОБА_8 ( а.с.16) та записом про місце роботи в м. Києві в 2018 році ( а.с.19).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено належне повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, що вказує на відсутність підстав для розгляду справи про порушення митних правил за відсутності позивача та обмеження прав учасників провадження у розгляді вказаної справи.

Як вже зазначалось судом апеляційної інстанції, стаття 485 МК України встановлює відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Відповідно до цієї норми, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

В свою чергу, у статті 70 МК України наводяться види митних режимів, згідно частини 1 якої з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи запроваджуються такі митні режими: 1) імпорт (випуск для вільного обігу); 2) реімпорт; 3) експорт (остаточне вивезення); 4) реекспорт; 5) транзит; 6) тимчасове ввезення; 7) тимчасове вивезення; 8) митний склад; 9) вільна митна зона; 10) безмитна торгівля; 11) переробка на митній території; 12) переробка за межами митної території; 13) знищення або руйнування; 14) відмова на користь держави.

За визначенням, наведеним у частині 1статті 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

При цьому з положень до п. 4 ч. 1ст. 4 МК України вбачається, що автомобіль, як транспортний засіб, охоплюється поняттям товар.

Кваліфікувавши дії позивача за ст. 485 МК України, Митниця розцінила їх як такі, що спрямовані на використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

При цьому, з огляду на вищенаведені положення, відповідач, ані у протоколі про порушення митних правил, ані в подальшому у постанові в справі про порушення митних правил від 31 липня 2018 року, відповідно до вимог ст. 9 КУпАП не навів жодного доказу протиправності дій ОСОБА_3: не конкретизував та не зазначив, в яких саме діях останнього вбачалось використання товару (автомобіля), стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

При цьому, об`єктивною стороною вказаного правопорушення є дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів в цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів. Склад вказаного порушення обумовлює наявність особливої мети ухилення від сплати митних платежів та вини у формі прямого умислу.

Таким чином, наявність особливої мети ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, як складової правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, можливе лише в діях особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, яка є декларантом та платником вказаних митних платежів, яким надано пільги з їх сплати.

Отже, в порушення ст. 489,526 МК України митницею не виконано покладені на неї обов`язки, не використано надані права у точній відповідності із законом, та не здобуто доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові про порушення митних правил.

Факт вивезення транспортного засобу за межі митної території України 26.07.2018 року, відповідно до якого закінчився режим транзиту, тобто до часу притягнення позивача до адміністративної відповідальності 31.07.2018 року, судом враховується як доказ відсутності в діях ОСОБА_3 мети направленої на використання товарів в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано пільги.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених в постановах від 06 червня 2018 року по справі №607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

З матеріалів справи про порушення митних правил, наданих до суду відповідачем не вбачається фактичних підстав винуватості ОСОБА_3 в порушенні митних правил, умислу та інших підстав неправомірного використання транспортного засобу позивачем на території України, а крім того особа відносно якої вирішено питання про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не була своєчасно повідомлена про місце та час розгляду справи відносно нього.

Частиною ч. 1 ст.293 КУпАП визначено,що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1)залишає постанову без зміни,а скаргу без задоволення; 2)скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3)скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, відсутність вини у порушенні митних правил, відсутність доказів повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування спірної постанови та закриття провадження, оскільки на час розгляду справи сплив строк накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України та ст. 38 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає доводів апелянта щодо невірного застосування судом першої інстанції норм КУпАП, оскільки апелянтом не спростовується, що згідно ст..487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним,- відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення, тому суд першої інстанції посилався на вимоги саме двох кодексів, які регулюють процесуальні питання при розгляді справ про адміністративне правопорушення митних правил.

Посилання апелянта на листи ДФС України від 21 жовтня 2015 року № № 38702/7/99-99-26-03-02-17 та від 16 грудня 2016 року № 39971/7/99-99-20-04-17 є незмістовним, оскільки вони носять інформативний характер, та не є законодавчими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019року - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року у справі № 266/1124/19- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції проголошена у судовому засіданні 21 серпня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Сіваченко

Л.В.Ястребова