Справа № 460/633/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2019 року м. Рівне №460/633/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білоруський льон - Україна"
доГоловне управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білоруський льон - Україна" (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - Відповідач) у якому просить визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області () по проведенню в період з 15.01.2019 по 28.01.2019 документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон - Україна" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що проведення відповідачем документальної планової виїзної перевірки в період з 15.01.2019 по 28.01.2019 було здійснено не за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності стосовно якого проводиться така перевірка, чим було порушено абзац 5 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а також за відсутності допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення такої перевірки платником податків. Вказує на тому, що самовільне, без допуску платника податків здійснення податковим органом перевірки позивача порушує його право, надане ст.81 ПК України. Зазначає, що за наслідками протиправних дій по проведенню перевірки відповідачем було складено акт від 04.02.2019 №218/17-00-14-01/37134791 в який було внесено завідомо недостовірну інформацію стосовно позивача та його дій, а також стосовно самої процедури проведення перевірки. У зв`язку із вказаним, позивач наголошує на протиправності дій відповідача, у зв`язку із чим просить позов задовольнити.

26.03.2019 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем було виконано вимоги такої ухвали суду у встановлений строк.

11.04.2019 ухвалою суду було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав того, що позивач не має права окремо від рішень оскаржувати до суду дії по проведенню перевірки, які не мають безпосереднього наслідку у вигляді порушення прав та інтересів позивача.

30.05.2019 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду було задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білоруський льон-Україна" та скасовано ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 про відмову у відкритті провадження у справі №460/633/19, а справу направлено для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

08.07.2019 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії такої ухвали суду та роз`яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 06.08.2019 без виклику сторін.

Ухвалою від 10.07.2019 судом виправлено, не змінюючи при цьому змісту та суті ухвали, описку, допущену в резолютивній частині ухвали суду від 08.07.2019, в частині дати проведення судового засідання, а зокрема, вірною датою визначено 25.07.2019 о 10:30 год.

Відповідач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався. Ухвала про відкриття провадження у справі від 08.07.2019 відповідачу була вручена 10.07.2019. Відзив до суду не надходив, натомість на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Подане клопотання обґрунтоване необхідністю детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин у зв`язку зі складністю, особливостями предмета доказування, а також необізнаністю з предметом спору, підстав позову для подання відзиву.

Стосовно поданого клопотання суд зазначає наступне.

Статтею 12 КАС України визначені форми адміністративного судочинства.

Так, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5. Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Вирішуючи заявлене клопотання суд не встановив підстав для його задоволення та переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо його необізнаності з предметом та підставами позову та зазначає, що Восьмим апеляційним адміністративним судом згідно супровідного листа від 15.05.2019 №857/4894/19 було надіслано учасникам справи копії ухвали від 15.05.2019 про відкриття апеляційного провадження, крім того відповідачу додаткового були надіслані копія апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів. А з переліку доданих матеріалів до апеляційної скарги встановлено, що до неї були також додані матеріали адміністративного позову з додатками до нього.

Згідно положень ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, керуючись ч.6 ст.162 КАС України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

04.02.2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Рівненській області було складено Акт №218/17-00-14-01/37134791 про результати документальної планової виїзної перевірки

ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон-Україна", код за ЄДРПОУ - 3734791, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 30.09.2018р. (далі по тексту - Акт).

Відповідно до вступної частини Акту перевірка здійснювалася головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Горфінкелем О.Г., головним державним ревізором-інспектором відділу фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Денисюк І.П. та головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів фізичних осіб Головного управління ДФС у Рівненській області Мокрим Я.Л.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4 пункту 20.1ст.20 ПК України).

Згідно з абзацом 1 пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 75.1.2 пункту 75.1. ст.75 ПК України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Таким чином, Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної планової виїзної перевірки в будь-яких інших приміщеннях чи об`єктах, які не відносяться до об`єктів місцезнаходження платника податків чи місця розташування об`єктів права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, у разі відмови платника податку від допуску посадових осіб до проведення перевірки чи відмови від підпису у направленні на перевірку.

На сторінці 2 Акту вказано про проведення виходу за податковою адресою підприємства: вул.П.Могили, буд.61, у м.Рівному 15.01.2019 в ході якого посадова особа - директор ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон-Україна" ОСОБА_1 відмовився від підпису в направленнях на перевірку, про що був складений акт про відмову посадових осіб від підпису у направленнях на перевірку №15/17-00-14-01 від 15.01.2019. Одночасно в пункті 2.1. Акту вказано про те, що перевірка проводилася з 15.01.2019 по 28.01.2019 тривалістю 10 робочих днів.

Як встановлено судом, 15.01.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Горфінкелем О.Г. та головним державним ревізором-інспектором відділу фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Денисюк І.П. було складено акт про відсутність посадових осіб за місцезнаходженням №19/17-00-14-01/37134791 в якому зазначено, що ними було встановлено, що за податковою адресою підприємства вул.П .Могили, буд.61, у м.Рівному 15.01.2019 посадові особи та/або законні (уповноважені) представники ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон-Україна" відсутні, у зв`язку із чим ознайомити посадових осіб та/або законних (уповноважених) представників підприємства з направленням на перевірку №66/17-00-14-01 від 14.01.2019, №67/17-00-14-01 від 14.01.2019, №68/17-00-14-01 від 14.01.2019 не представляється можливим.

З наданої суду копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , який є директором ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон-Україна" вбачається, що останній з 15.01.2019 по 17.01.2019 перебував за межами території України, а саме у Республіці Білорусь. При цьому, зі штатного розпису позивача на 2018 рік вбачається, що на підприємстві наявна лише одна штатна одиниця - директор, що не заперечується відповідачем.

Зазначене повністю спростовує інформацію, викладену відповідачем на стор.2 Акту відносно того, що 15.01.2019 посадова особа - директор ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон-Україна" ОСОБА_1 відмовився від підпису в направленнях на перевірку, оскільки відмова особи від підпису має бути здійснена саме такою особою безпосередньо та особисто, а фізична відсутність особи унеможливлює встановлення посадовими особами податкового органу волевиявлення такої особи щодо здійснення або не здійснення нею підпису у направленнях на перевірку, більше того, це свідчить про те, що особа не була ознайомлена із змістом таких направлень на перевірку і в цей день взагалі не перебувала в Україні.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що позивач та його єдина посадова особа не могли 15.01.2019 відмовитися від підпису у направленнях на перевірку. Зазначене не спростовано відповідачем.

Відповідно до п.81.1. ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, вказаною нормою закону встановлено, що податковий орган вправі приступити до проведення документальної виїзної перевірки лише за умови пред`явлення або надіслання ним платнику податків документів, вказаних у п.81.1. ст.81 ПК України, а у разі нездійснення цього платник податків може не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки.

Позивач заперечує факт отримання ним всіх документів, визначених п.81.1. ст.81 ПК України, при цьому судом було встановлено, що 15.01.2019 посадова особа позивача перебувала за кордоном і не відмовлялася за податковою адресою ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон-Україна" від підписання направлень на перевірку. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в свою чергу, не надано суду доказів того, що ним було пред`явлено або надіслано позивачу всі документи, визначені п.81.1. ст.81 ПК України, а зокрема, направлення на перевірку №66/17-00-14-01, №67/17-00-14-01 і №68/17-00-14-01 від 14.01.2019, які вказані на стор.1 Акту, та службові посвідчення осіб, які зазначені в таких направленнях на перевірку.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вказаного, суд приходить до висновку про відсутність доказів виконання відповідачем вимог п.81.1. ст.81 ПК України в частині пред`явлення або надіслання платнику податків, визначених законом документів, необхідних для забезпечення можливості посадовим особам податкового органу здійснити документальну виїзну перевірку.

З огляду на те, що 15.01.2019 посадові особи відповідача виявили відсутність єдиної посадової особи платника податків за місцезнаходженням товариства, а відповідно неможливість ознайомлення його із направленнями на перевірку та службовими посвідченнями, то відповідно подальші дії посадових осіб фіскального органу мали відповідати порядку, встановленому Методичними рекомендаціями щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 року № 22, у редакції наказу Державної фіскальної служби України 23.03.2018 № 398 (далі - Методичні рекомендації). Пунктом 1.4.5. Методичних рекомендацій регламентовано організацію роботи у разі неможливості проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням, а зокрема, встановлено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, у той же день складається відповідний акт у довільній формі, що засвідчує цей факт. У такому акті рекомендується зазначати інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо), дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки, адресу місцезнаходження платника податків, за якою встановлено відсутність платника, та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти.

Таким чином, у разі встановлення посадовими особами податкового органу відсутності посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників за місцезнаходженням платника податків, вони повинні були в той же день скласти акт про неможливість проведення документальної виїзної планової перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням, при цьому складання будь-яких інших актів, крім вказаного, ні Податковим кодексом України, ні Методичними рекомендаціями, не передбачено. Зазначене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.08.2018 у справі №823/1294/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем акт про неможливість проведення документальної виїзної планової перевірки позивача складено не було, що вказує на те, що відповідачем не вчинено дій, передбачених законодавством, у разі коли податковий орган під час виходу на перевірку за податковою адресою не виявив платника податків (його посадових осіб або законних (уповноважених) представників) та не мав можливості провести виїзну перевірку.

Суд зауважує, що оскільки чинним законодавством не передбачено проведення документальної планової виїзної перевірки в будь-яких інших приміщеннях чи об`єктах, які не відносяться до об`єктів місцезнаходження платника податків чи місця розташування об`єктів права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, у разі відмови платником податку від допуску посадових осіб до проведення перевірки, відмови від підпису у направленні на перевірку або встановленої відсутності посадових осіб або законних (уповноважених) представників платника податків за місцезнаходженням, то відповідно дії посадових осіб відповідача щодо складання Акту №218/17-00-14-01/37134791 від 04.02.2019 є протиправними.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на здійснення позивачем допуску посадових осіб відповідача до планової документальної виїзної перевірки, при цьому пунктом 77.6 ст.77 ПК України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, тобто невід`ємною складовою перевірки є допуск посадових осіб контролюючих органів. Підстави для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки визначені у статті 81 ПК України.

Слід зазначити, що Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, у справі №826/630/15 від 12.03.2019, у справі №813/3873/17 від 30.05.2019 та інших, неодноразово зазначав, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки, при цьому, якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Позови платників податків, спрямовані на оскарження дій контролюючих органів при проведенні перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе, водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Як вбачається з ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі №460/58/19 позивачем було реалізовано своє право на оскарження наказу Головного управління ДФС у Рівненській області про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Торговий дім "Білоруський льон-Україна" №3238 від 27.12.2018, що також вказує на наявність підстав для захисту своїх прав шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

При цьому суд зазначає, що нормами ПК України не встановлено виключного переліку форм в якій має бути здійснено недопуск платником податків посадових осіб податкового органу до перевірки, а тому зважаючи на ст.19 Конституції України відповідно до якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, суд приходить до висновку, що недопуск може бути здійснений не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Таким чином, відсутність єдиної посадової особи або законних (уповноважених) представників платника податків в день виходу посадових осіб податкового органу за місцезнаходженням товариства не може бути розцінено як здійснення допуску позивачем відповідача до проведення перевірки.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вчинення відповідачем дій по проведенню в період з 15.01.2019 по 28.01.2019 документальної планової виїзної перевірки позивача є таким, що здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а відповідно такі дії є протиправними.

З точки зору принципу забезпечення довіри громадян до держави, право на адекватну поведінку державного органу та правової визначеності має забезпечуватися не через оцінку його сутності, а через оцінку засобів захисту цього права.

Суд зазначає, що спосіб, в який діяв податковий орган, свідчить про нехтування ним базовими принципами податкового законодавства, ігноруванні визначеного законодавством порядку здійснення податкового контролю, відсутність адекватної відповіді на вимоги податкового законодавства, упередженості та порушення самої процедури податкового контролю.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справіvan Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" , заява №55555/08, пункт 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п.37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", пункт 128, та "Беєлер проти Італії", пункт 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", пункт 74).

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003).

З огляду на встановлені в ході судового розгляду порушення вимог статей 75, 77, 81 ПК України при проведенні виїзної планової документальної перевірки позивача суд дійшов висновку, що така перевірка відсутня як юридичний факт, а отже, дії підлягає визнанню протиправною з процедурних підстав та дії відповідача щодо її проведення також є протиправними.

Однак, у разі визнання перевірки протиправною з процедурних підстав така перевірка відсутня як юридичний факт, а отже, контролюючий орган не позбавлений повноважень провести нову перевірку будь-якого виду, але вже з дотриманням встановленої процедури.

Таким чином, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 КАС України.

За правилами частини першої ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачена сума судового збору у розмірі 1921,00 грн. відповідно до платіжного доручення, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, підлягає присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області () по проведенню в період з 15.01.2019 по 28.01.2019 документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Білоруський льон - Україна" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області (місцезнаходження: 33023, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Відінська, будинок 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Білоруський льон - Україна" (місцезнаходження: 33001, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Петра Могили, будинок 61, ) судові витрати у розмірі 1921грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 серпня 2019 року.

Суддя Махаринець Д.Є.