Справа № 320/1522/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року справа № 320/1522/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісет» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

І. Зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнісет» звернулось до Київського окружного адміністративного суд з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, у якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.12.2018 №, від 14.12.2018 №;

- скасувати вимогу від 06.02.2019 №6107/55;

- скасувати рішення від 06.02.2019 №63 про опис майна у податкову заставу.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 14.11.2018 №989/10-36-14-11/39478904 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Юнісет» з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «БК Інвест Груп» за період 01.05.2018 по 31.05.2018.

Позивач стверджує, що правомірно сформував дані бухгалтерського та податкового обліку за наслідками взаємовідносин з ТОВ «БК «Інвест Груп», господарські операції з вказаним контрагентом підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, зокрема, податковими та видатковими накладними, документами, що підтверджують отримання наданих послуг.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про безтоварність фінансово-господарських операцій з вказаним контрагентом є необґрунтованими, а прийняті за результатами розгляду акта перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

З огляду на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стверджує, що вимога про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу підлягають скасуванню.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими.

Звертав увагу суду, що у ході перевірки позивача були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що господарські операції позивача з контрагентом в охоплений перевіркою період були вчинені виключно з мотивів мінімізації податкових зобов`язань. Зокрема, за наявною у податкового органу інформацією, контрагент позивача має ознаки фіктивності та задіяний у схемах формування необґрунтованої податкової вигоди третім особам.

З урахуванням викладеного контролюючий орган вважає, що позивач протиправно сформував податковий кредит, що мав вплив на формування показника від`ємного значення ПДВ та занизив фінансовий результат до оподаткування податку на прибуток.

Позивач надав відповідь на відзив, а також письмові пояснення, у яких зазначив, що позивач із вказаним контрагентом раніше мав ідентичні господарські операції тим, які мали місце у травні 2018 року, і за вказаними операціями будь-які зауваження у податкового органу були відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №320/1522/18 та призначено справу до судового розгляду.

29 травня 2019 року від уповноважених представників сторін надійшло клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, зважаючи на волевиявлення сторін, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

У період з 01.11.2018 по 07.11.2018 ГУ ДФС у Київській області на підставі направлення від 01.11.2018 №4527 у зв`язку з наданням ТОВ «Юнісет» у неповному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит «Про надання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань та їх документального підтвердження», наданого у зв`язку з виявленням недостовірності визначення ТОВ «Юнісет» податкового кредиту в сумі 166535 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «БК «Інвест Груп» у податковій декларації, поданій ТОВ «Юнісет» за період з 01.05.2018 по 31.05.2018, на підставі пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісет» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «БК «Інвест Груп» за період з 01.05.2018 по 31.05.2018.

Результати перевірки оформлені актом від 14.11.2018 №989/10-36-14-11/39478904 (далі - Акт перевірки) (т.1, а.с. 13-33).

В акті перевірки стверджується про порушення ТОВ «Юнісет» вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту, а саме:

- п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного податкового) періоду) у розмірі 57 320 грн. за травень 2018 року та занижено податок на додану вартість на загальну суму 109 215 грн. в т.ч. за травень 2018 року на суму 109 215 грн.

Такі висновки контролюючий орган пов`язує з фактом відсутності реального здійснення господарських операцій між ТОВ «Юнісет» та ТОВ «БК «Інвест Груп», які ґрунтуються на аналізі наявної в контролюючому органі податкової інформації щодо контрагентів ТОВ «Юнісет». На думку перевіряючих, вказаний контрагент ТОВ «Юнісет» не мав реальної можливості для надання послуг з технічного обслуговування (передпродажної підготовки) електротехнічного обладнання.

В обґрунтування правомірності таких висновків відповідач в акті перевірки зазначив, що при дослідженні ланцюга постачання на адресу ТОВ «Юнісет» послуг з передпродажної підготовки електротехнічного обладнання вказаним контрагентом встановлено, що у нього відсутні трудові ресурси, відсутні докази залучення трудових ресурсів на підставі цивільно-правових договорів та основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності, та виробничих потужностей, необхідних для здійснення технологічного процесу.

Так, за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних відповідачем встановлено, що підприємства, які є офіційними дистриб`юторами та партнерами компанії ТОВ з II «Данфосс ТОВ» не здійснюють придбання послуг з технічного обслуговування (передпродажної підготовки) електротехнічного обладнання. Даний факт, на думку податкового органу, свідчить про безтоварність проведених фінансово-господарських операцій та про їх лише документальний характер, який суперечить нормам цивільного, податкового законодавства України.

З наведених підстав податковий орган дійшов висновку, що за операціями надання послуг оформлювались первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та правомірності формування сум податкового кредиту, наслідком чого є отримання ТОВ «Юнісет» необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ та у зв`язку із заниженням фінансового результату до оподаткування, а тому в ході проведення перевірки ТОВ «Юнісет» не підтверджено відображення у податковому обліку здійснення господарських операцій з придбання послуг від контрагентів, зокрема ТОВ «БК «Інвест Груп».

Вищенаведене, на думку відповідача, вказує на неможливість придбання послуг у контрагента-постачальника та неправомірність документального оформлення взаємовідносин, що фактично не здійснювалося із вказаним контрагентом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, не погодившись із висновками, які були викладені в Акті перевірки, 28.11.2018 звернувся до відповідача із запереченнями на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 14.11.2018 №989/10-36-14-11/39478904 (т. 1, а.с.46-49).

В даних запереченнях позивач зазначив, що висновки перевірки та факти і дані, викладені в акті перевірки, є безпідставними та такими, що зроблені без урахування всіх наявних по справі документів та рішень.

За результатами розгляду заперечень Головне управління ДФС у Київській області листом "Про розгляд заперечення" від 11.12.2018 №23902/10/10-36-14-11 повідомило позивача, що висновки акта перевірки від 14.11.2018 №989/10-36-14-11/39478904 залишено без змін, а заперечення без задоволення (т. 1, а.с.51-52).

На підставі висновків Акта перевірки, Головним управлінням ДФС у Київській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 №, згідно з яким ТОВ «Юнісет» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 136 519,00 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 109 215,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 27 304,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 №, згідно з яким ТОВ «Юнісет» зменшено розмір відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 57320,00 грн.

06 лютого 2019 року Головне управління ДФС у Київській області на підставі статей 59, 60 Податкового кодексу України винесло податкову вимогу № 6107-55, згідно з якою Головне управління ДФС у Київській області повідомляє позивача, що станом на 05.02.2018 сума податкового боргу платника податків становить 135604,46 грн., попереджає, що починаючи з 25.01.2019 на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, поширюється право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та застосовуються штрафні (фінансові) санкції (штрафи), визначені Податковим кодексом України (а.с.63, зворотній бік).

Податкова вимога від 06.02.2019 № 6107-55 отримана позивачем 15.03.2019 засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого суду надано копію конверту зі штрихкодовим ідентифікатором Укрпошти 861 (а.с.64).

06 лютого 2019 року ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення № 63 про опис майна ТОВ «Юнісет» () у податкову заставу (а.с.63).

Вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення, податкова вимога, рішення про опис майна в податкову заставу прийнято з порушенням вимог чинного законодавства позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «БК «Інвест Груп», податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 28.02.2018 між ТОВ «Юнісет» (Замовник) та ТОВ «БК «Інвест Груп» (Виконавець) укладено договір на виконання робіт №3, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконувати на користь замовника роботи з передпродажної підготовки (технічного обслуговування) приводної техніки (перетворювачів частоти та пристроїв повільного пуску), опційних частин для перетворювачів частоти та пристроїв повільного пуску, компонентів промислової автоматики, шаф управління та систем керування, а замовник зобов`язується прийняти роботи та своєчасно здійснити оплату на умовах цього договору (т. 1 а.с.96-97).

Загальна вартість договору визначається сумарною вартістю виконаних робіт, на підставі погоджених сторонами кожен календарний місяць специфікацій до даного договору і затверджується актами виконаних робіт

Кількість переданого протягом місяця на передпродажну підготовку обладнання (об`єм виконаних робіт) визначається та вказуються в специфікаціях до даного договору в останні дні поточного календарного місяця. Тобто специфікація має затверджувати конкретну кількість підготовленого для продажу обладнання та ціну наданих послуг замовнику протягом календарного місяця.

Ціна передпродажної підготовки визначається в кінці кожного місяця окремо, шляхом проведення переговорів. Ціна наданих послуг по передпродажній підготовці обладнання формується в залежності від наступних факторів : кількість переданого обладнання протягом місяця, вартості реалізації обладнання, країни виробника конкретного типу обладнання (Китай, Нова Зеландія, Польща, Данія, Германія тощо), швидкістю проведення підготовки, роботи у вихідні та святкові дні.

Замовник сплачує 100% вартості виконаних робіт протягом 30 (тридцяти) календарних діб з моменту підписання акту виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Однак, в разі необхідності, на прохання виконавця, замовник може здійснювати авансові платежі до закінчення виконання проведення робіт.

Передача обладнання для передпродажної підготовки та проведення робіт проводиться на складі замовника.

Кількість та тип обладнання, яке передається для проведення передпродажної підготовки протягом календарного місяця, визначає керівник або представник замовника, в залежності від об`єму реалізації обладнання кінцевим споживачам та від завантаження власних технічних співробітників замовника.

В подальшому, сторонами було досягнуто згоди про величину оплати за надані послуги з передпродажної підготовки електротехнічного обладнання, зокрема у специфікації №5 до договору №3 від 28.02.2018, відповідно до якої вартість передпродажної підготовки даного обладнання становить 226 675,00 грн., крім того ПДВ 45 335,00 грн., загальна вартість становить 272 010,00 грн. (т. 1, а.с. 98).

14 травня 2018 року сторонами договору №3 від 28.02.2018 був підписаний акт приймання-передачі устаткування на технічне обслуговування (передпродажна підготовка) (т. 1, а.с.100).

14 травня 2019 року ТОВ «БК «Інвест Груп» виставила позивачеві рахунок на оплату наданих послуг №29 на загальну суму 272 010,00 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 45 335,00 грн. (т. 1, а.с.99).

На підтвердження факту виконання договору №3 від 28.02.2018 ТОВ «БК «Інвест Груп» та ТОВ «Юнісет» уклали акт приймання устаткування з технічного обслуговування, в якому вказано кількість прийнятого з технічного обслуговування (передпродажної підготовки) обладнання (т. 1, а.с.101).

Позивач оплатив послуги з передпродажної підготовки з електротехнічного обладнання згідно з рахунком №29 від 14.05.2018 на суму 272 010,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2801 від 11.06.2018. (т. 1, а.с.102).

31 травня 2018 року позивач та ТОВ «БК «Інвест Груп» уклали акт про надання послуг з технічного обслуговування електрообладнання, за яким загальна вартість послуг склала 272 010,00 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 45 335,00 грн. (т. 1, а.с. 103).

Також, між ТОВ «БК «Інвест Груп» (Виконавець) та ТОВ «Юнісет» (Замовник) укладено договір на розробку технічної документації №5 від 02.05.2018, за умовами якого виконавець зобов`язується своїми силами і засобами, за завданням замовника і за його рахунок, розробити технічну документацію до щитів та шаф керування, а замовник зобов`язується прийняти виконані виконавцем роботи і оплатити їх.

Виконавець зобов`язується виконати зазначені роботи та надати замовникові технічну документацію протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами специфікації до даного договору. Виконавець має право на дострокове закінчення робіт та/або послуг з обов`язковим повідомленням про це замовника.

Виконавець зобов`язується не пізніше трьох календарних днів після настання кінцевого строку, передати замовникові результати робіт - «технічну документацію» та скласти і зі свого боку підписати акт здавання-приймання виконаних робіт в строк визначений даним договором.

Замовник зобов`язується не зволікати із приймання результатів виконаних робіт та підписати акт здавання-приймання виконаних робіт в строк визначений даним договором.

На виконання умов зазначеного договору сторони уклали специфікацію №1 від 15.05.2018, якою визначили роботи/ послуги згідно характеристик і вартості на загальну суму 122 400,00 грн., в тому числі ПДВ 20 400, 00 грн., специфікацію №2 від 16.05.2018, якою визначили роботи/ послуги згідно характеристик і вартості на загальну суму 108 000,00 грн., в тому числі ПДВ 18 000, 00 грн., специфікацію №3 від 16.05.2018, якою визначили роботи/ послуги згідно характеристик і вартості на загальну суму 112 800,00 грн., в тому числі ПДВ 18 800,00 грн., специфікацію №4 від 16.05.2018, якою визначили роботи/ послуги згідно характеристик і вартості на загальну суму 122 400,00 грн., в тому числі ПДВ 20 400,00 грн., специфікацію №5 від 17.05.2018, якою визначили роботи/ послуги згідно характеристик і вартості на загальну суму 110 400,00 грн., в тому числі ПДВ 18 400,00 грн., специфікацію №6 від 21.05.2018, якою визначили роботи/ послуги згідно характеристик і вартості на загальну суму 151 200,00 грн., в тому числі ПДВ 25 200, 00 грн. (т.1, а.с.108, також зворотній бік, 109, також зворотній бік, 110, також зворотній бік, 111).

ТОВ «БК «Інвест Груп» за надані послуги за договором про надання послуг з розробки технічної документації №5 від 02.05.2018 були виставлені ТОВ «Юнісет» рахунки на оплату від 15.05.2018 №30, від 16.05.2018 №33, від 21.05.2018 №35, від 17.05.2018 №34, від 16.05.2018 №31, від 16.05.2018 №32 (т. 1, а.с.112-117).

31 травня 2018 року ТОВ «БК «Інвест Груп» та ТОВ «Юнісет» на підставі договору про надання послуг з розробки технічної документації №5 від 02.05.2018 та рахунку на оплату покупцю №30 від 15.05.2018 уклали акт про надання послуг від 31.05.2018 №20, від 31.05.2018 №23, від 31.05.2018 №22, від 31.05.2018 №21, від 31.05.2018 №24, від 31.05.2018 №25, якими підтверджується виконання робіт за договором №5 від 02.05.2018 (т. 1, а.с.118-123).

За фактом виконання умов договорів ТОВ «БК «Інвест Груп» були виписані позивачу податкова накладна за №6 від 31.05.2018 на суму 272 010,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 45 335,00 грн.), податкова накладна за №9 від 31.05.2018 на суму 122 400,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 20 400,00 грн.), податкова накладна за №10 від 31.05.2018 на суму 110 400,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 18 400,00 грн.), податкова накладна за №11 від 31.05.2018 на суму 151 200,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 25 200,00 грн.), податкова накладна за №12 від 31.05.2018 на суму 122 400,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 20 400,00 грн.), податкова накладна за №15 від 31.05.2018 на суму 108 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 18 000,00 грн.), податкова накладна за №16 від 31.05.2018 на суму 112 800,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 18 800,00 грн.), податкова накладна за №6 від 31.05.2018 на суму 272 010,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 45 335,00 грн.), сума ПДВ за якими була включена до складу податкового кредиту за травень 2018 року (т.1, а.с.104, 124-129).

Розрахунки за вказаними вище господарськими операціями підтверджуються платіжними дорученнями №2795 від 11.06.2018, №2796 від 11.06.2018, №2799 від 11.06.2018, № 2798 від 11.06.2018, №2800 від 11.06.2018, №2797 від 11.06.2018 (т. 1, а.с. 131-136).

Розрахунки позивача з ТОВ «БК «Інвест Груп» підтверджуються оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за травень 2018 року - червень 2018 року (т. 1, а.с. 166-180).

Судом встановлено, що причиною звернення ТОВ «Юнісет» до ТОВ «БК Інвест Груп» для розроблення технічної документації по виготовленню шаф керування слугували рекламації та звернення від попередніх замовників, згідно з якими останніми, зокрема ТОВ «Трием Груп», ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес», ТОВ «Грантех Інжиніринг», під час реалізації електротехнічного обладнання було виявлено невідповідність технічних характеристик перетворювачів частоти паспортним даним (т.2, а.с. 76-79).

У подальшому, придбаний у ТОВ «БК «Інвест Груп» послуги були використані позивачем у його господарській діяльності шляхом подальшої реалізації іншим особам технологічного обладнання, що використовується при виготовленні електротехнічних щитів та шаф керування, а саме ПАТ «Саливонківський цукровий завод», на підтвердження чого позивачем надано копії договору поставки від 07.06.2018 №306-4, додатку №1 до договору поставки 07.06.2018 №306-4, товаро-транспортних накладних від 31.07.2018 №Р506, від 09.08.2018 №Р507, від 09.08.2018 №Р667, від 23.08.2019 №Р667-2, видаткових накладних від 31.07.2018 №506, від 09.08.2018 №667, від 09.08.2018 №507, від 23.08.2018 №667-2, від 29.08.2018 №676, паспортів шаф керування (т.1, а.с. 149-165, 181-244).

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Частиною 1 статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Окрім цього, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до пункту 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

VI. Оцінка суду

Умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентами, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи.

Тобто, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток (витрат) та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Матеріалами справи підтверджується, що податковий кредит та суми податку на додану вартість за результатами здійснених господарських операцій з ТОВ «БК «Інвест Груп» був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, обсяг яких є достатнім для висновку про те, що рух товарів, робіт і послуг дійсно мав місце.

Відповідач під час розгляду справи не заперечував, що первинні бухгалтерські документи, якими позивач та його контрагенти супроводжували виконання спірних фінансово-господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, дозволяють беззаперечно встановити зміст та обсяги господарських операцій та ідентифікувати осіб, які були їх учасниками та відповідальні за їх здійснення.

Контролюючий орган не ставив під сумнів правильність здійснення позивачем математичного розрахунку податкового кредиту за вказаними первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Крім того, судом встановлено, що на час укладання та виконання зазначених правочинів, ТОВ «БК «Інвест Груп» було зареєстроване як юридична особа та було платником податку на додану вартість.

При цьому, в Акті перевірки немає жодних посилань на те, що свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість вказаного контрагента позивача - ТОВ «БК «Інвест Груп» були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання договорів.

Водночас відповідач не ставив під сумнів правильність здійснення позивачем математичного розрахунку податкового кредиту та податку на додану вартість за первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Акт перевірки та письмовий відзив на позовну заяву відповідача не містять жодних посилань на наявність дефектів у правовому статусі контрагентів ТОВ «Юнісет», як-то відсутність ТОВ «БК «Інвест Груп» за місцезнаходженням як станом на момент здійснення спірних фінансово-господарських операцій так і станом на момент перевірки.

В Акті перевірки відсутні посилання на випадки ухиляння ТОВ «БК «Інвест Груп» від сплати податків та зборів, визначення йому сум податкових зобов`язань, винесення вироків посадовим особам підприємства за фактом ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення сторонами угод з метою неправомірного отримання податкових вигод.

Також, відповідачем не заперечувався факт декларування та сплати як позивачем так і його контрагентом сум податку на додану вартість за наслідками спірних фінансово-господарських операцій.

Щодо обсягів основних засобів та трудових ресурсів контрагента.

Акцентуючи в Акті перевірки на обмеженій кількості трудових ресурсів ТОВ «БК «Інвест Груп», контролюючим органом було залишено поза увагою, що залучення фізичних осіб до виконання відповідних робіт контрагентами може здійснюватись за договорами цивільно-правового характеру: субпідряду, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

У свою чергу основні та транспортні засоби, якщо того вимагає конкретний вид робіт, можуть перебувати у контрагентів на праві оренди або лізингу.

Відповідачем під час розгляду справи не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та беззаперечно спростовують факти виконання робіт, що засвідчені наведеними документами і поясненнями.

Акт перевірки не містить аналізу обсягу та характеру ресурсів, які, з урахуванням обставин виконання спірних господарських операцій, зокрема, з урахуванням їх змісту та обсягу, були необхідні для виконання спірних операцій, але були відсутні.

Доводи відповідача щодо браку персоналу та засобів, необхідних для виконання розглядуваних фінансово-господарських операцій, ґрунтуються переважно на дослідженні показників податкової звітності контрагента, хоча достовірність показників податкової звітності є предметом виключно документальних перевірок, у ході якої податковий орган зобов`язаний дослідити первинні документи.

Таким чином, наведені в Акті перевірки аргументи про недостатність у ТОВ «БК Інвест Груп» персоналу та основних засобів для виконання взятих на себе зобов`язань за договором з позивачем є припущеннями, що не можуть бути покладені в основу висновку про нереальність розглядуваних фінансово-господарських операцій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у ТОВ «БК Інвест Груп» матеріальних ресурсів відповідачем суду не надано, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Посилання відповідача, як на підставу для невизнання податкового кредиту на обрив ланцюга постачання, (відсутність інформації про придбання контрагентом товарів, що були поставлені позивачу) судом до уваги не приймаються.

Аргументи податкового органу в Акті перевірки про непідтвердження надання послуг за ланцюгом постачання (його обрив) є таким, що не відповідають правовій природі послуги як явища та приписам статті 901 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що послуга споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, відтак її не можливо «перевиставити».

Крім того, суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява №803/02), «Булвес АД проти Болгарії» (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, зазначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування. При цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом, якщо платник ПДВ не знав і не міг знати про зловживання інших учасників ланцюга постачання.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та невизнання понесених витрат. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та повинні бути підтвердженими належними і достатніми доказами.

В контексті викладеного, обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх нереальність чи про те, що позивач як платник податків діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які міг допустити його контрагент чи інші учасники ланцюга постачання, або ж про те, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій було одержання позивачем податкової вигоди, контролюючий орган під час розгляду справи не надав.

VII. Висновок суду

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим вважається, що дії платника, які мають результатами отримання податкової вигоди, є економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності, - достовірними.

Подання платником податковому органові усіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством з питань оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковим органом не доведено, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Обов`язок довести обставини, що слугували підставою для збільшення контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків у зв`язку з відображенням у бухгалтерському обліку нереальних господарських операцій, покладено на такий орган, як це передбачено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим, при вирішенні в адміністративному суді спору податковим органом мають бути представлені суду докази необґрунтованого виникнення у платника податкової вигоди. Ці докази, як і докази, подані платником, підлягають дослідженню у судовому засіданні у їх сукупності та взаємозв`язку згідно з вимогами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку тим доводам відповідача, що слугували підставою для висновку про нереальність спірних фінансово-господарських операцій, суд також керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Тобто, у податкових спорах недобросовісність платника податків має бути встановлена безумовними та недвозначними доказами.

Суд враховує також і те, що відповідно до частини 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Під час розгляду справи відповідач не спростував обставини реального виконання спірних операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, не скористався правами, наданими йому податковим законодавством, для безпосереднього з`ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентами позивача господарських операцій.

Відтак суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентом є формальними та необ`єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов`язань та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, спираючись на наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладений між позивачем та ТОВ «БК «Інвест Груп» правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданими, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентами враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Отже, викладений в Акті перевірки висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог - пунктів п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, є необгрунтованим.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення від податкові повідомлення-рішення від 14.12.2018 №, від 14.12.2018 № є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкової вимоги від 06.02.2019 № 6107-55 Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області у розмірі 135604,46 грн. та рішення про опис майна в податкову заставу від 06.02.2019 № 63Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, суд виходить із наступного.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв`язку з цим та відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні, яке оскаржено в судовому порядку, в силу закону вважається неузгодженим та, відповідно, не набуло статусу податкового боргу.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сума, визначена у податковому повідомленні-рішенні від 14.12.2018 №, яка зазначена в оскаржуваній податковій вимозі, не є податковим боргом, оскільки судом задоволені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 14.12.2018 №.

За таких обставин, відповідачем протиправно винесено податкову вимогу про сплату податкового боргу у розмірі 135604,46 грн. без урахування всіх обставин, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Враховуючи відсутність податкового боргу у позивача в сумі 135604,46 грн. та протиправність винесення податкової вимоги, суд вважає, що відповідач при винесенні рішення про опис майна у податкову заставу діяв з порушенням вимог податкового законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак не довів правомірності свого рішення.

Водночас позивач під час судового розгляду довів суду належними та достатніми доказами факт придбання послуг та реальність понесених у зв`язку з цим витрат.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, зважаючи на те, що суду не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність законодавчо визначених обставин, що позбавляли б позивача права на формування податкового кредиту, не доведено його недобросовісності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 6863,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 29.03.2019 №4121, від 29.03.2019 №4122 та від 15.04.2019 №4187 (т. 1, а.с. 5,6, т. 2. а.с.46).

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому у повному обсязі за рахунок відповідача.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 14.12.2018 № та від 14.12.2018 №.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 06.02.2019 № 6107-55 на суму 135604,46 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про опис майна в податкову заставу від 06.02.2019 №63.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісет» (ідентифікаційний код 39478904, місцезнаходження: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 172, кв. 16) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а) судові витрати у розмірі 6863 (шість тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Київський окружний адміністративний суд до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного рішення суду 27.08.2019.

Суддя Леонтович А.М.