Справа № 349/1256/19
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/1256/19
Провадження № 2-а/349/22/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 серпня 2019 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Могили Р.Г.

за участі секретарів судового засідання Боянівської Г.М., Матасової Н.М.

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 349/1256/19 за позовом ОСОБА_1 до Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Пустомитівського відділення поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 № 302042 від 03 липня 2019 року, згідно з якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України здійснив зупинку транспортного засобу на місці, що позначене дорожньою розміткою, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що:

по-перше, поліцейський з порушенням встановленого законом порядку розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці стоянки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КпАП України;

по-друге, ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, оскільки хоч 03 липня 2019 року він і здійснив зупинку автомобілем на місці для інвалідів поблизу будівельного супермаркету «Епіцентр» в с. Сокільники, але це було зроблено на прохання ОСОБА_2 інваліда, з яким він приїхав до цього супермаркету.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві, просив допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 .

Відповідач відзиву на позов не надавав, в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідка та дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 № 302042 від 03 липня 2019 року ОСОБА_1 03 липня 2019 року о 10.30 в с. Сокільники по вул. Стрийській, 30, керуючи транспортним засобом Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, що позначене дорожньою розміткою 1.30 "Інвалід", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, і за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина 4 ст. 258 КпАП України встановлює, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Це означає, що винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення відповідає вимогам закону.

ОСОБА_1 обґрунтовує відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України, тим, що перевозив особу з інвалідністю ОСОБА_2 (отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив, що він визнаний інвалідом ІІІ групи та 03 липня 2019 року був пасажиром в автомобілі Мерседес під керуванням водія ОСОБА_1 , який на його прохання здійснив зупинку на місці для інвалідів поблизу будівельного супермаркету «Епіцентр» в с. Сокільники.

Частиною 5 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність у виді накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Правила дорожнього руху (розділ 34) встановлюють, що горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КпАП України водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

Виносячи спірну постанову, відповідач вказував на те, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.30 «Місця для інвалідів».

Судом встановлено, що пасажиром у вказаному автомобілі був ОСОБА_2 , який мав при собі документ, що підтверджував наявність в нього інвалідності.

Отже, відповідачем не з`ясовано належним чином, чи є у позивача підстави займати місце на зупинці для осіб з інвалідністю.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем не було дотримано вимог ст.ст. 33, 280 КпАП України, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об`єктивно досліджені та визначені всі обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 241-244, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнитиповністю.

Скасувати постанову інспектора СРПП №4 Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Львівській області Підкович Р.М. серії ДПО18 № 302042 від 03 липня 2019 рокупро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КпАП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Г. Могила