Справа № 200/7383/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 р. Справа№200/7383/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., за участю секретаря судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання незаконним та скасування рішення № 111 від 29.05.2019 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2019 року до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області "Про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 шляхом включення до страхового стажу періоди роботи: з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві "Донбасмонтажавтоматика" № 432 ЗАТ "Променергоавтоматика", з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року у ЗАТ "Укрспецстрой".

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто, ОСОБА_4 - за довірен.,

від відповідача: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення № 111 від 29.05.2019 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2019 року до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області "Про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 шляхом включення до страхового стажу періоди роботи: з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві "Донбасмонтажавтоматика" № 432 ЗАТ "Променергоавтоматика", з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року у ЗАТ "Укрспецстрой".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся 14.05.2019 року до Ясинуватського ОУПФУ Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На заяву відповідач надав рішення про відмову в призначенні пенсії за віком № 111 від 29.05.2019 року в якому зазначив, що період роботи: з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціалізованому управлінні «Донбасзалізобетонбуд», з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціалізованому управлінні «Донбасзалізобетонбуд», з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві «Донбасмонтажавтоматика» № 432 ЗАТ «Променергоавтоматика», з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року у ЗАТ «Укрспецстрой» не зараховано до страхового стажу, оскільки провести перевірку наданих довідок які підтверджують спірні періоди роботи не має можливості перевірити, тому що підприємство знаходиться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі. Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки є таким, що порушує Конституційні права позивача.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог відповідач зазначає наступне. ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою № 256 від 14.05.2019 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач вказує на те, що відповідно до п. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Провести перевірку наданих довідок позивачем довідок немає можливості, адже підприємства, що їх видали, відповідно до Розпорядження КМУ від 18.06.2014 року № 1085-р знаходяться на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі. Тому на думку відповідача надані позивачем документи не підлягають реєстрації та виконанню. В зв`язку з вищевикладеним до страхового стажу позивача не зараховано спірні періоди роботи. Крім того, відповідач вказує на те, що у наданій позивачем довідці № 01-6/18/468 від 04.12.1999 року про періоди роботи у ЗАТ «Укрспецстрой» до 02.12.1999 року відсутні відомості на підставі яких документів внесена інформація у довідку. А також відповідач посилається на те, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків за 1999 рік, отже надана довідка викликає сумнів у відповідача щодо періодів роботи позивача у ЗАТ «Укрспецстрой» до 02.12.1999 року. Відповідач зазначає, що страховий стаж позивача відповідно наданих документів складав 16 років 6 місяців 10 днів, коли на час звернення заявника необхідно мати 26 років. На думку відповідача позивач не має право на пенсію за віком згідно ст. 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Враховуючи викладені обставини відповідачем прийнято рішення про відмову в призначення пенсії № 111 від 29.05.2019 року. Відповідач вказує на те, що приймаючи спірне рішення він керувався виключно нормами чинного законодавства.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 (а.с. 11-13).

14 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 47).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: заява про призначення пенсії; паспорт та ідентифікаційний код, трудова книжка від 28.09.2016 року, військовий квиток НОМЕР_3 , довідка про періоди роботи № 01-6/18/468 від 04.12.1999 року, архівна довідка про періоди роботи № 01-518 від 18.12.2012 року, № 01-520 від 18.12.2012 року, архівна довідка для розрахунку пенсії № 01-638 від 17.12.2013 року, довідки про періоди роботи № 68 від 23.11.2012 року, довідки про періоди роботи № 387 від 14.12.2012 року, наказ № 140 від грудня 1981 року про прийом, відпустки, звільнення, наказ № 170-к від 29.10.1984 року про прийом, наказ про звільнення № 129-к від 14.07.1986 року, довідка про періоди роботи № 87 від 06.12.2013 року, довідка про періоди роботи № 46 від 15.05.2019 року, довідка про найменування підприємства № 47 від 15.05.2019 року.

29 травня 2019 року Ясинуватським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 111 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 14-16).

Зі змісту рішення вбачається, що відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Провести перевірку наданих довідок немає можливості, адже підприємства, що їх видали, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 1085-р знаходяться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі. Виходячи з вищенаведеного до страхового стажу заявника не зараховано періоди роботи: з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціальному управлінні «Донбасзалізобетонбуд»; з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціальному управлінні «Донбасзалізобетонбуд»; з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві «Донбасмонтажавтоматика» № 432 ЗАТ «Променергоавтоматика»; з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року ЗАТ «Укрспецстрой».

Згідно п. 24 Постанови № 637 від 12.08.1993 року Про затвердження Порядку підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів. У наданій заявником довідці № 01-5/18/468 від 04.12.1999 року про періоди роботи у ЗАТ «Укрспецстрой» до 02.12.1999 року, але в індивідуальних відомостях про застрахованих осіб відсутні дані про сплату страхових внесків за 1999 рік. Тому надана заявником довідка викликає сумніви щодо достовірності зазначеного в ній періоду роботи.

Страховий стаж заявника відповідно до наданих документів складає 16 років 6 місяців 10 днів, коли на час звернення заявнику необхідно мати 26 років. За таких обставин, відмовити громадянину ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Не погодившись з рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту - Порядок № 637).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 24 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Приписами статті 44 Закону № 1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що при зверненні до управління з заявою про призначення пенсії позивачем була надана копія трудової книжки ОСОБА_1 , відповідно до якої встановлено, що останній був прийнятий 28.09.2016 року на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксохімремонт» на посаді вогнетривника зайнятого не гарячих ділянках робіт 6 розряду в дільницю № 2 по ремонту коксових батарей; 23.12.2016 року звільнений за власним бажанням; 16.05.2017 року прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксохімремонт» на посаді вогнетривника зайнятого не гарячих ділянках робіт в дільницю № 2 по ремонту коксових батарей; 18.10.2017 року звільнений за власним бажанням; 05.06.2018 року прийнятий на роботу ТОВ «Орфей-Запоріжжя» на посаду вогнетривника 6 розряду; 13.09.2018 року звільнений за власним бажанням; 28.09.2018 року прийнятий на роботу до ТОВ «Орфей - Запоріжжя» на посаду вогнетривника 6 розряду (а.с. 49-50).

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду копії трудової книжки з записами, що підтверджують періоди роботи позивача з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціальному управлінні «Донбасзалізобетонбуд»; з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціальному управлінні «Донбасзалізобетонбуд»; з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві «Донбасмонтажавтоматика» № 432 ЗАТ «Променергоавтоматика»; з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року ЗАТ «Укрспецстрой».

Позивачем у судовому засіданні зазначено та надано до суду пояснення від 20.06.2019 року, відповідно до яких вказано, що трудова книжка з вищенаведеними записами втрачена у пожежі, але ні яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав (а.с. 23).

У зв`язку з відсутністю трудової книжки ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України було разом з заявою про призначення виплати пенсії були надані наступні документи:

- довідка Приватного акціонерного товариства «Донбасзалізобетонбуд» № 387 від 14.12.2012 року, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) працював у Спеціалізованому управлінні «Донбасзалізобетонбуд», а саме 28.12.201981 року прийнятий на посаду слюсаря 6 розряду на базу управління на підставі наказу № 140-к від 28.12.1981 року, з 22.09.1982 року звільнений за статтею 36 п. 5 КЗпП України на підставі наказу № 100-к від 20.09.1982 року; з 01.11.1984 року прийнятий до зазначеного підприємства на посаду водія 1 класу по переведенню на підставі наказу № 170-к від 29.10.1984 року, з 17.06.1986 року звільнений за статтею 36 п. 5 КЗпП України по переведенню в СУ № 227 на підставі наказу № 129-к від 14.07.1986 року (а.с. 19);

- довідка Донецького дочірнього підприємства «Донбасмонтажавтоматика» № 432 Закритого акціонерного товариства «Променергоавтоматика» № 87 від 06.12.2013, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 , 1959 року народження, дійсно працював в Донецькому СУ - 432 «Донбасмонтажавтоматика» водієм на машині ГАЗ-51 з 24.09.1982 року (наказ № 54-к від 27.09.1982 року) по 31.10.1984 року (наказ № 54-к від 15.10.1984 року) (а.с. 18);

- довідка Закритого акціонерного товариства «Укрспецстрой» від 04.12.1999 року № 01-6/18/468, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) працював в Укрспецстрой. Прийнятий 11.01.1992 року на посаду водія 1 класу (наказ № 9 від 09.01.1992 року), з 02.12.1999 року звільнений по ст. 36 п. 5 КЗпП України (наказ № 150 від 30.11.1999 року) (а.с. 17).

Стосовно не врахування до страхового стажу періодів роботи у Спеціалізованому управлінні «Донбасзалізобетонбуд» з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року та з з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року, у Донецькому дочірньому підприємстві «Донбасмонтажавтоматика» № 432 ЗАТ «Променергоавтоматика» з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року, суд зазначає наступне.

Приймаючи рішення про не врахування зазначених періодів до страхового стажу відповідач посилається на те, що здійснити перевірку наданих довідок не має можливості, оскільки підприємства, що їх видали, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 1086-р знаходиться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі.

Суд вважає зазначене посилання відповідача протиправним оскільки, відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Крім того частиною 3 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З аналізу вищезазначених положень, суд приходить до висновку про те, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Також, відповідно до Порядку № 22-1 управління повинно сприяти в отриманні позивачем додаткових доказів на підтвердження страхового стажу останнього.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що відповідач вчиняв якісь дії для перевірки інформації зазначених у довідках довідка Приватного акціонерного товариства «Донбасзалізобетонбуд» № 387 від 14.12.2012 року та Донецького дочірнього підприємства «Донбасмонтажавтоматика» № 432 Закритого акціонерного товариства «Променергоавтоматика» № 87 від 06.12.2013 року.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до Ясинуватського ОУПФУ Донецької області були надані: наказ від 28.12.1981 року № 140 Спеціалізованого управління «Донбасзалізобетонбуд» «Про прийом, відпустки, звільнення», відповідно до якого гр. ОСОБА_1 прийнято на роботу слюсарем 6 розряду на базу управління з 28.12.1981 року; наказ від 29.10.1984 року № 170-к «Про прийом» відповідно до якого ОСОБА_1 прийнятий водієм І класу по переводу з СУ-432 з 01.11.1984 року; наказ від 14.07.1986 року № 129-к «Про звільнення», яким ОСОБА_1 звільнено по переводу в СУ № 227 треста «Донкоксохімремонта» з 17.06.1986 року (а.с. 57, 58).

Зазначені документи підтверджують факт роботи позивача у Спеціалізованому управління «Донбасзалізобетонбуд» у період з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року, з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року.

Щодо посилання відповідача на те, що довідки були видані підприємством, які зареєстровані на території не підконтрольній українській владі, суд вказує наступне.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 18.04.2019 року по справі № 344/16404/16-а.

Окрім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Таким чином, суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що, відповідно, позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що подані позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 14.05.2019 року, за відсутності у позивача трудової книжки, довідка Приватного акціонерного товариства «Донбасзалізобетонбуд» № 387 від 14.12.2012 року та довідка Донецького дочірнього підприємства «Донбасмонтажавтоматика» № 432 Закритого акціонерного товариства «Променергоавтоматика» № 87 від 06.12.2013 року, які засвідчені печатками підприємства та підписами посадових осіб, містять обов`язкові відомості про періоди роботи та підстави видачі цих довідок з посиланням на первинні документи та наданням особової картки та наказів про прийняття на роботу та звільнення з неї.

Отже, неврахування зазначених довідок є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Та обставина, що Приватного акціонерного товариства «Донбасзалізобетонбуд» № 387 від 14.12.2012 року та довідка Донецького дочірнього підприємства «Донбасмонтажавтоматика» № 432 Закритого акціонерного товариства «Променергоавтоматика» № 87 від 06.12.2013 року, видані підприємствами, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії за віком за наявності у нього необхідного стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17 (провадження № К/9901/30786/18) та від 27 лютого 2019 року у справі № 266/4889/16-а (провадження № К/9901/18644/18)

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві "Донбасмонтажавтоматика" № 432 ЗАТ "Променергоавтоматика" слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Стосовно періоду роботи ОСОБА_1 з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року у ЗАТ "Укрспецстрой".

Як вже зазначалось, позивачем до управління була надана довідка Закритого акціонерного товариства «Укрспецстрой» від 04.12.199 року № 01-6/18/468. Зазначена довідка підписана директором ОСОБА_7 та стоїть печатка ЗАТ «Укрспецстрой».

Суд вказує на те, що зазначена довідка містить посилання на періоди роботи позивача, підписана директором та засвідчена печаткою підприємства .

Однак, суд зазначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадський формувань вбачається, що Закрите акціонерне товариство «Укрспецстрой» () зареєстровано за адресою: м. Макіївка, Кіровський район, кв-л Северний, буд. 21. Засновником зазначеного підприємства вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Суд вказує на те, що з відповідного витягу з ЄДРПОУ не можливо встановити чи був ОСОБА_7 директором на підприємстві у 1999 році у період звільнення позивача з посади.

Крім того, суд вказує на те, що на довідці адреса підприємства зазначена: м. Макіївка, вул. Тичіна , буд. 9, а згідно витягу вбачається, що підприємство зареєстровано за адресою: м -н Северний, буд. 21, м. Макіївка.

Отже, надана позивачем довідка ЗАТ «Укрспецстрой» від 04.12.1999 року № 01-6/15/468 викликає сумнів у суду щодо достовірності інформації зазначеній у довідці.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 був наданий строк для надання додаткових документів, які б підтверджували факт роботи позивача у ЗАТ «Укрспецстрой» у період з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року, однак додаткових доказів, а саме: наказів про прийняття на роботу, звільнення з роботи, доказів підтвердження повноважень директора ОСОБА_7 , архівних довідок про період роботи позивача на зазначеному підприємстві позивачем не надано

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав врахування Ясинуватським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області довідки Закритого акціонерного товариства «Укрспецстрой» від 04.12.199 року № 01-6/18/468ю

Отже, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у ЗАТ «Укрспецстрой» у період з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що спірні рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії № 111 від 29.05.2019 року, прийняте без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявами про призначення пенсії, в зв`язку з чим рішення є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 , суд вказує наступне.

Суд зазначає наступне, частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 травня 2019 року про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині визнання протиправним та скасування рішення № 111 від 29.05.2019 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві "Донбасмонтажавтоматика" № 432 ЗАТ "Променергоавтоматика", зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2019 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Що стосується позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача подання до суду звіту про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судового збору в розмірі 384,20 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення № 111 від 29.05.2019 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2019 року до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області "Про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язання Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 шляхом включення до страхового стажу періоди роботи: з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві "Донбасмонтажавтоматика" № 432 ЗАТ "Променергоавтоматика", з 11.01.1992 року по 02.12.1999 року у ЗАТ "Укрспецстрой" - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 111 від 29.05.2019 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи: з 28.12.1981 року по 22.09.1982 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 01.11.1984 року по 17.06.1986 року у спеціалізованому управлінні "Донбасзалізобетонбуд", з 24.09.1982 року по 31.10.1984 року у Донецькому дочірньому підприємстві "Донбасмонтажавтоматика" № 432 ЗАТ "Променергоавтоматика".

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 14.05.2019 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (, юридична адреса: м-н Гідростроітелів, буд. 12, смт. Очеретине, Ясинуватського району. Донецької області, 86020) судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 19 серпня 2019 року в присутності позивача та представника позивача.

Повний текст рішення складено та підписано 27 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська