Справа № 520/7364/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27.08.2019 р. справа №520/7364/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

позивача - не прибув,

представника відповідача - Крюкова О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції України в Харківській області
проскасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, поліцейський), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) скасування висновку комісії ГУ НП в Харківській області від 10.12.2015 р. відносно ОСОБА_1 про зарахування стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки; 2) визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Харківській області від 10.12.2015 р. № 106 о/с відносно ОСОБА_1 щодо встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки; 3) зобов`язання ГУ НП в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду інспектора дозвільної системи Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Аргументуючи заявлені вимоги, заявник зазначив, що до вислуги років в органах внутрішніх справ України має зараховуватись половина часу навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, Головне управління), з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що первинне спеціальне звання було присвоєно до закінчення навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, а тому цей період не включається до вислуги років ані в ОВС, ані у поліції.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився 18.04.1977 р.

З 01.09.1993 р. по 27.06.1998 р. заявник навчався у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого.

30.03.1998 р. заявник був призначений на посаду слідчого Київського районного відділу Харківського міського управління УМВСУ в Харківській області, а наказом УМВСУ в Харківській області №51 о/с від 06.04.1998 р. заявнику було присвоєно звання молодшого лейтенанта міліції.

У період 30.03.1998 р. - 06.11.2015 р. заявник проходив безперервну службу в органах внутрішніх справ України.

З 07.11.2015 р. заявник почав проходити службу в поліції, де знаходиться на штатній посаді і досі.

10.12.2015 р. працівниками ГУ НП в Харківській області було складено висновок про те, що стаж служби заявника у поліції складає 17 р. 07 м. 07 дня (станом на 07.11.2015 р.).

У цей же день (10.12.2015 р.) відповідачем, ГУ НП в Харківській області, було видано наказ №106 о/с, згідно з яким обчислено стаж служби заявника у поліції в 17 р. 07 м. 07 днів.

Письмовим рапортом від 20.06.2019 р. заявник порушив перед ГУ НП області питання про обчислення вислуги років у поліції.

Відповідь була надана листом ГУ НП в Харківській області від 15.07.2019 р. №4691/119-12/01-2019 і полягала у відсутності правових підстав для включення до стажу служби періоду навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого.

Вважаючи такий обрахунок стажу служби в поліції неправомірним, заявник звернувся із даним позовом.

Оскільки матеріали справи не містять об`єктивних даних, котрі б беззаперечно доводили існування події обізнаності заявника з оскарженим наказом Головного управління про обчислення вислуги років у поліції, то суд вважає, що спір підлягає вирішенню по суті, адже звернення до суду відбулось своєчасно від моменту отримання письмової відповіді на власний письмовий рапорт.

До відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Так, згідно з ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Таким чином, правила обчислення стажу служби в поліції вичерпно регламентовані приписами наведеної норми закону.

Разом із тим, дана норма закону почала діяти лише з 07.11.2015 р.

До указаної календарної дати не існувало акту права, приписи якого б були присвячені регламентуванню правовідносин з приводу обчислення стажу служби (вислуги років) в органах внутрішніх справ України.

За загальним правилом у даному випадку використовувались положення постанови КМУ від 17.07.1992 р. №393, якою було затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі за текстом - Порядок №393).

Так, відповідно до п. 1 постанови КМУ від 17.07.1992 р. №393 для призначення пенсій за вислугу років до вислуги років зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.

Окрім того, згідно з п. 2 постанови КМУ від 17.07.1992 р. №393 для призначення пенсій за вислугу років до вислуги років додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

На період навчання заявника у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, а саме: 01.09.1993 р. - 27.06.1998 р. припадає усього 4 повних календарних роки, а не 5 років, що помилково зазначено у позові.

Окрім того, з календарної дати - 30.03.1998 р. заявник розпочав проходити службу в органах внутрішніх справ.

Тому, цей період часу не підлягає повторному включенню до вислуги років в органах внутрішніх справ України.

Отже, до стажу служби у поліції підлягає зарахуванню 4 роки навчання заявника у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого у якості вислуги років в органах та підрозділах внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями ч. 2 ст. 2 КАС України у силу ч. 2 ст. 77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що в абсолютному вигляді указане правило тягаря доказування може бути застосовано до випадку оскарження рішення владного суб`єкта, котрим для приватної особи створено новий обов`язок або створено перешкоди у реалізації вже існуючого права (інтересу).

Натомість у випадку, коли особа у судовому порядку звертається до владного суб`єкта з метою набуття нового (раніше не існуючого) права у сфері публічно-правових відносин, на думку суду, відсутні підстави для абсолютизації цього правила, адже суб`єктивне право приватної особи у галузі публічно-правових відносин не може виникати виключно з помилки (свідомої чи неумисної), незаконного рішення або протиправного діяння владного суб`єкта (окрім права на стягнення збитків та права на компенсацію шкоди).

У спірних правовідносинах має місце другий з позначених випадків.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд не знаходить юридично правильними та фактично обґрунтованими тих мотивів, якими керувалось Головне управління при обчисленні стажу служби заявника у поліції в частині 4-х повних календарних років навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за період 01.09.1993 р. - 27.06.1998 р.

У решті вимог позов підлягає відхиленню.

При цьому, у частині вимог про скасування висновку комісії ГУ НП в Харківській області від 10.12.2015 р. відносно ОСОБА_1 провадження в адміністративній справі підлягає закриттю, адже цей письмовий документ не є рішенням владного суб`єкта і не призводить до зміни правового становища особи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт - Головне управління - не дотримався вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України при виданні оскарженого наказу в частині включення до стажу 4-х повних календарних років навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за період 01.09.1993 р. - 27.06.1998 р. із розрахунку один повний рік - шість місяців.

У решті вимог факт порушення прав та інтересів заявника не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові в цій частині.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Закрити провадження в адміністративній справі за вимогою про скасування висновку комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10.12.2015 р. відносно ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10.12.2015 р. № 106 о/с в частині обчислення стажу служби в поліції Акулова Дмитра Михайловича.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області включити до стажу служби в поліції ОСОБА_1 чотири повних календарних років навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за період 01.09.1993р. - 27.06.1998 р. із розрахунку один рік за шість місяців.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення у повному обсязі складено у порядку ч.3 ст.243 КАС України 27 серпня 2019 року; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Сліденко А.В.