Справа № 822/2149/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2019 року

Київ

справа №822/2149/18

провадження №К/9901/5732/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку справу за позовом виконавчого комітету Славутської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у складі судді Михайлова О.О. від 06 вересня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Залімського І.Г., Сушка О.О., Смілянця Е.С. від 21 січня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

1. У червні 2018 року виконавчий комітет Славутської міської ради звернувся до суду з позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив зобов`язати ОСОБА_1 за власні кошти знести самочинно збудовану споруду поблизу будинку АДРЕСА_1 .

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2019 року, позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 знести за власний рахунок споруду поблизу будинку АДРЕСА_1 .

3. Рішення судів мотивовано тим, що ОСОБА_1 здійснено будівництво без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без належно затвердженого проекту на будівництво, з використанням земельної ділянки, що не була відведена забудовнику та із порушенням використання земельної ділянки згідно з її цільовим призначенням, що є підставою для знесення самочинно збудованої споруди.

4. Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 серпня 2013 року виконавчим комітетом Славутської міської ради прийнято рішення № 285 «Про надання дозволу на облаштування місця тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1, яким вирішено надано мешканцям будинку АДРЕСА_1 дозвіл на проведення робіт з благоустрою шляхом облаштування місця тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1 за власний рахунок.

6. 31 травня 2016 року Славутською міською радою прийнято рішення № 12.1-8/2016 «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою», яким вирішено відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з наступною передачею її безоплатно у власність площею 40 м2 по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража у зв`язку з тим, що рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради від 22 серпня 2013 року №285 «Про надання дозволу на облаштування місця тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1 вказана земельна ділянка визначена для облаштування місця тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1.

7. В період з 15 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року виконавчим комітетом Славутської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Будівництво споруди поблизу будинку АДРЕСА_1». За результатами перевірки складено акт №43/98, у якому зафіксовано, що ОСОБА_1 здійснив будівництво споруди біля будинку АДРЕСА_1 без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту.

8. 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 надав пояснення, у яких висловив свою незгоду з актом. Зазначив, що 22 серпня 2013 року виконавчим комітетом Славутської міської ради було надано дозвіл на облаштування місця для тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1. Проте з`ясувалося, що через виділену ділянку проходить лінія електропередач. За власні кошти здійснив роботи по перенесенню вказаної лінії електропередач. Проте, в подальшому при виготовленні документації на земельну ділянку йому створювали і продовжують створювати штучні перепони.

9. 28 листопада 2017 року виконавчим комітетом Славутської міської ради складено припис, у якому від ОСОБА_1 вимагалось усунути виявлені при проведенні перевірки порушення: отримати документ на право володіння або користування земельною ділянкою, забезпечити розробку проектної документації на будівництво об`єкта та подання документа, що дає право на виконання будівельних робіт, до 28 січня 2018 року.

10. Постановою по справі про адміністративне правопорушення №13 від 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Зазначений штраф сплачений відповідачем, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції від 19 лютого 2018 року.

11. З метою виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого 28 листопада 2017 року, відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю з 07 до 20 лютого 2018 року проведено позапланову перевірку.

12. За результатами перевірки складено акт №14/18, у якому зафіксовано, що під час проведення позапланової перевірки виконання законних вимог припису посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю від 28 листопада 2017 року з будівництва споруди біля будинку АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 не виконав вимоги припису а саме: не отримав документа на право власності чи користування земельною ділянкою, не забезпечив розробку проектної документації на будівництво об`єкта та не подав повідомлення про початок виконання підготовчих і будівельних робітне привів у попередній стан земельну ділянку (до будівництва).

13. 20 лютого 2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що позивачем порушено вимоги абзацу 4 пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

14. Згідно з службовою запискою начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Славутської міської ради - управлінням містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Славутської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" по АДРЕСА_1 для ОСОБА_1 не надавалися.

15. Відповідно до службової записки начальника відділу з питань регулювання земельних відносин - земельна ділянка ОСОБА_1 поблизу будинку АДРЕСА_1 не виділялась.

16. Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована відсутністю доказів на підтвердження того, що будівництво гаражу є істотним відхиленням від проекту, відмови у його перебудові не надав. Суди попередніх інстанцій не встановили наявність правових підстав для застосування крайньої міри як знесення самочинного будівництва, а також чи використано всі передбачені чинним законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, та не перевірено можливості перебудови спірної будівлі.

17. У відзиві на касаційну скаргу виконавчий комітет Славутської міської ради, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

18. Верховний Суд уже розглядав аналогічні справи і висловлював правову позицію, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Зокрема, Касаційним адміністративним судом Верховного Суду при розгляді аналогічних справ (№813/6423/14, № 813/6426/14, № 814/2645/15) було сформовано такі висновки щодо застосування вищевказаних у рішенні норм права:

- відповідно до вимог частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій справі необхідно наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту, або відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови, чого у цій справі не встановлено.

- Крім того, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Проте, рішення суду щодо проведення перебудови відсутнє.

- Колегія суддів звертає увагу на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

19. За наслідками розгляду цієї справи Верховний Суд у складі колегії суддів вважає, що існує два основні закони, що передбачають порядок приведення об`єктів самочинного будівництва до легітимного стану.

20. Один із них - це Закон України «Про регулюванні містобудівної діяльності», у статті 38 якого визначено обов`язок суб`єкта владних повноважень видати особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з визначенням строку для добровільного виконання припису. Цією ж статтею визначено наступний обов`язок суб`єкта владних повноважень, який необхідно виконувати у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі - подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

21. Обов`язок видати припис та в разі його невиконання подати позов до суду вказаний закон покладає на посадову особу органу державного архітектурно-будівельного контролю - суб`єкта владних повноважень, який зобов`язаний діяти у спосіб визначений законом (Позивач у справі).

22. Другий закон - це Цивільний кодекс України, стаття 376, за змістом частини сьомої якої у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

23. Вказана норма визначає, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

24. Вказані два закони регулюють майже ідентичні правовідносини без бланкетних норм, не даючи посилання один на одного. Але їх зміст аналогічний: спочатку дати можливість особі привести своє будівництво до легітимного стану, а в разі неможливості чи відмови особи, що здійснила самочинне будівництво - суб`єкт владних повноважень звертається до суду з позовом про знесення об`єкту самочинного будівництва. Надання можливості привести об`єкт до легітимного стану здійснюється двома різними способами: перший - це припис, другий - це рішення суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

25. Норми статті 376 Цивільного кодексу України дають можливість забезпечувати охорону прав та суспільних інтересів органами місцевого самоврядування, а також відповідними органами державної влади до яких за захистом своїх прав можуть звертатись, наприклад, власники земельних ділянок на яких зведено об`єкти самочинного будівництва.

26. Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України об`єкт самочинного будівництва може підлягати знесенню за рішенням суду без попередньо виданого припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за наявності невиконаного судового рішення про проведення перебудови.

27. Норми Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності» дають можливість забезпечувати охорону прав та суспільних інтересів спеціальними суб`єктами - органами державного архітектурно-будівельного контролю, якими від імені держави, було попередньо надано можливість проведення перебудови через видання припису, шляхом звернення з позовами до суду про знесення об`єктів самочинного будівництва.

28. Таким чином, два основні закони, що передбачають порядок приведення об`єктів самочинного будівництва до легітимного стану не суперечать один одному, але і не доповнюють правовідносини обов`язковою другою можливістю привести об`єкт незавершеного будівництва до легітимного стану.

29. Застосування Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності», Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах не означає, що після невиконаного припису потрібне ще й невиконане рішення суду для винесення судами рішення про знесення об`єкта самочинного будівництва.

30. Верховний Суд в складі колегії суддів дійшов висновку про необхідність відступу від висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі №813/6426/14, постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №813/6423/14, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №814/2645/15, постанові Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі № 820/3183/16, у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2018 року у справі № 813/6284/14.

31. Відповідно до частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

32. За таких обставин, справу необхідно передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Керуючись статтями 346, 347 КАС України,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом виконавчого комітету Славутської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний