Справа № 420/4649/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4649/19
УХВАЛА

23 серпня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши заяву Виконавчого комітету Одеської міської ради про забезпечення його позову до Державної регуляторної служби України, завідувача сектору Державної регуляторної служби в Одеській області Голота Андрія Ігоровича про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування акту перевірки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії завідувача сектору Державної регуляторної служби в Одеській області Голота Андрія Ігоровича з проведення планової перевірки додержання Виконавчим комітетом Одеської міської ради вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру за період з 02.07.2018 по 02.07.2019; визнати протиправним та скасувати акт планової перевірки планової перевірки додержання Виконавчим комітетом Одеської міської ради вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру від 09.07.2019 № 12/ІІІ-Д-2019.

Ухвалою судді від 09.08.2019 позовну заяву залишено без руху через наявність недоліків, які усунуті поданою 19.08.2019 позивачем до суду заявою із додатками.

Ухвалою судді від 23.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.09.2019 о 12:00 год.

08.08.2019 до суду від представника Виконавчого комітету Одеської міської ради надійшла заява, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії акту планової перевірки додержання ВК ОМР вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру від 09.07.2019 № 12/ІІІ-Д-2019.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач не погоджується зі спірним приписом у постанові та не бажає настання негативних наслідків для нього в результаті його дії. У випадку задоволення позову наведені у приписі вимоги вважатимуться безпідставними та такими, що не підлягали виконанню.

Так, в оскаржуваному акті від 09.07.2019 № 12/ІІІ-Д-2019 зазначено припис про усунення недоліків та порушень вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру, виявлених під час проведення перевірки, що є обов`язковим для виконання, та згідно із яким передбачено «очільнику виконавчого комітету Одеської міської ради - Одеському міському голові: 1. Вжити заходів для забезпечення виконання вимог абзацу четвертого частини першої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» в частині дотримання строків видачі (анулювання) документів дозвільного характеру або відмови у їх видачі; 2. Вжити заходів для забезпечення вимог абзацу другого частини одинадцятої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» в частині одержання погоджень, висновків та інших необхідних для видачі документа дозвільного характеру, без залучення суб`єкта господарювання; 3. Забезпечити безумовне дотримання частини сьомої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» щодо прийняття рішень про анулювання документів дозвільного характеру виключно зі встановлених законом підстав для анулювання документів дозвільного характеру; 4. Забезпечити безумовне дотримання вимог абзацу десятого частини першої статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» щодо встановлення переліку та вимог до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру, виключно законом; 5.Привести Правила розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі, затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі у новій редакції» від 22 квітня 2008 року № 434 у відповідність до вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»; 6. Привести у відповідність до статей 4, 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» інформаційні та технологічні картки щодо видачі (переоформлення, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами; 7. Інформацію про вжиті відповідно до пунктів 1-5 цього Припису заходи надати до Державної регуляторної служби України протягом ЗО днів з дня отримання Акта перевірки та припису як невід`ємної частини цього Акта».

На переконання позивача дія оскаржуваного акту, припис якого є обов`язковим для виконання, протягом усього часу вирішення справи та його можливе подальше виконання у цей час фактично нівелюють обраний позивачем спосіб судового захисту, та вирішення спору у такому випадку втратить сенс, адже вимоги Акта можуть бути фактично виконані та спірні правовідносини вичерпають свою дію, і ефективний захист та відновлення прав і законних інтересів виконавчого комітету Одеської міської ради фактично відповідно не відбудеться.

Крім того, для відновлення порушених прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль, що полягатимуть у необхідності вжиття додаткових заходів щодо забезпечення повороту виконання вимог Акта, викладених у приписі, у разі їх виконання під час вирішення справи.

Таким чином, зупинення дії оскаржуваного Акта є розумним, обґрунтованим і адекватним заходом забезпечення позову, забезпечить збалансованість інтересів сторін. При цьому, вказаний захід забезпечення позову повністю пов`язаний із позовною вимогою про визнання протиправним та скасування Акта; такий захід забезпечення позову є співмірним з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування Акта, адже негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цього заходу, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, значно превалюють над наслідками вжиття такого заходу, які призведуть лише до дотримання рівності та балансу сторін до вирішення справи, і не дозволить надати перевагу відповідачам перед позивачем у спірних правовідносинах.

Поряд із тим, з огляду на дію Акту, Державна регуляторна служба України у мережі Інтернет публічно поширює відомості щодо проведення вищенаведеної перевірки, констатуючи вчинення виконавчим комітетом Одеської міської ради порушень, нібито встановлених під час цієї перевірки, за результатом якої складено оскаржуваний Акт, незважаючи на те, що не сплинув встановлений законом строк на оскарження Акта та виконавчий комітет міської ради заперечував проти висновків Акта, виклавши свої зауваження у листі від 12.07.2019 року №02.2.03/513, зміст яких, однак, залишений Державною регуляторною службою України поза увагою суспільства. Отже, дія Акта разом з вищенаведеними обставинами негативно впливають на ділову репутацію виконавчого комітету Одеської міської ради, який вже до вирішення судом спору щодо правомірності дій з проведення перевірки та Акта по суті вже визнаний порушником законодавства, інформація про що з посиланням на припис Акта публічно поширюється Державною регуляторною службою України серед населення, що вважаємо неприпустимим, та це також додатково вказує на необхідність вжиття заходу забезпечення позову у вигляді зупинення дії Акта.

Дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

З аналізу ст. 150 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Відповідно до ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідачів, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідачів, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідачів, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідачів. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язкові сторін.

При цьому забезпечивши позов шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, суд фактично ухвалить рішення без розгляду справи по суті, оскільки завчасно надасть оцінку правомірності та законності оскаржуваному акту індивідуальної дії, який буде предметом спору, що не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06.03.2008.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, рівно як і те, що без вжиття таких заходів неможливий ефективний захист або поновлення порушених прав ВК ОМР, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача.

Керуючись ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Виконавчого комітету Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк