Справа № 9901/86/19
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа №9901/86/19

адміністративне провадження №П/9901/86/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого - Стародуба О.П.,

суддів: Єзерова А.А., Чиркіна С.М., Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,

секретар судового засідання - Іванова Н.П.

за участю позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

16.02.2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №9дп-19 від 16.01.2019р.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням відповідача від 16.01.2019р. №9дп-19 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади з підстав, передбачених п.п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру».

В подальшому, на підставі зазначеного рішення відповідача наказом прокурора Черкаської області №28к від 28.01.2019р. його звільнено з посади прокурора Черкаської місцевої прокуратури.

Позивач вважає таке рішення незаконним та таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

Посилався на те, що в порушення вимог статтей 5, 47 Закону України «Про прокуратуру», ст. 118 Положення про порядок роботи кваліфікаційної-дисциплінарної комісії прокурорів, він не був належним чином повідомлений про розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, розгляд проведено без його участі, чим порушено його право на захист. Зокрема посилається на те, що він не зміг скористатись достатньою сукупністю процесуальних засобів для представлення, доказування своїх позицій чи спростування позиції відповідача, що сприяло б більш повному з`ясуванню Комісією дійсних обставин справи.

Крім того, посилається на те, що під час розгляду висновку, він перебував на лікарняному.

Також посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем, за наслідками дослідження обставин порушенння щодо нього кримінального провадження за підозрою в одержанні неправомірної вимоги, досудове розслідування якого досі не звершено, а також за результатами дослідження матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_2 №008962 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, де він, відповідно до постанови першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури про призначення групи прокурорів від 08.11.2017р. призначений старшим групи прокурорів.

Водночас, кримінальне провадження №008962 під час підготовки та розгляду матеріалів скарги про вчинення ним дисциплінарного проступку, відповідачем вивчалось поверхнево, а можливо взагалі не витребровувалось, рішення приймалось на підставі неперевіреної, недостовірної інформації, що є грубим порушенням ст. 62 Положення про порядок роботи кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Комісія).

Крім того, посилається на те, що досудове розслідування кримінального провадження відносно нього не завершено, водночас відповідач в оскаржуваному рішенні постійно робить посилання на його матеріали, що є порушенням принципу «презумпції невинуватості» закріпленому в Конституції України та Кримінальному та Кримінальному процесуальному кодексах України, а також на докази, що містяться в його матеріалах, належність та допустимість яких, а також законність їх отримання та зібрання, не оцінено судом.

Також посилається на те, що у спірному рішенні доказом порушення ним прокурорської етики, що призвело до підриву його авторитету як прокурора, органів прокуратури так і держави в цілому, наведено негативні публікації в засобах масової інфомації, а саме в мережі Інтернет. Разом з тим, на його думку, посилання відповідача на негативні пулікації в ЗМІ, як на доказ його вини, в тому числі в дисциплінарному проступку, є неприпустимим, оскільки джерелом зазначеної інформації про нібито вчинення ним злочину, є сама Генеральна прокуратура України, а оприлюднена інформація саме з боку держави в особі її органів та посадових осіб суперечить презумпції невинуватості, та свідчить про фактичне визнання його винним ще до моменту встановлення його вини судом у передбаченому законом порядку.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначив, що оскаржуване позивачем рішення є законним, а при його ухваленні Комісія діяла на підставі, в межах та у спосіб, передбачений Законом України «Про прокуратуру».

Посилався на те, що за результатами проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи прокурором у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 , неналежно виконав свої службові обов`язки, не уникнув особистих зв`язків, що можуть вплинути на неупередженість та об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпроментувати високе звання прокурора, вступив у позаслужбові стосунки з авокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ., який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , та в період з 12 по 20 лютого 20118 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , надав останньому протиправні вказівки про отримання від ОСОБА_2 через ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 8000 доларів США за зміну правової кваліфікації та укладення з ОСОБА_2 угоди про визнання винуватості та призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, чим вчинив дисциплінарні проступки, передбачені п.п.1, 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру».

Стосовно доводів позивача щодо порушення Комісією його права на захист, зокрема проведення засідання без його участі, представник відповідача зазначив, що листом від 30.11.2018р. позивача належним чином було повідомлено про час та місце проведення засідання - 12.12.2018р., однак розгляд висновку було відкладено у зв`язку з його неявкою та листом від 27.12.2018р. повідомлено про чергове засідання Комісії, призначене на 16.01.2019р. На засіданні Комісії 16.01.2019р. позивач вдруге не з`явився, причини неявки не повідомив. Враховуючи положення п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про прокуратуру» Комісією було прийнято рішення про можливість розгляду висновку за відстутності прокурора, а при прийнятті рішення Комісією було враховано письмові пояснення позивача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 в органах прокуратури працює з вересня 2013 року, а на займаній посаді прокурора Черкаської місцевої прокуратури Черкаської області - з 15.12.2015р.

ОСОБА_1 характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягався.

23.08.2018р. до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшла дисциплінарна скарга прокурора Черкаської області Овчаренка С.А. про вчинення прокурором Черкаської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_1. дисциплінарного проступку.

На думку скаржника, ОСОБА_1. , в порушення вимог частини першої статті 338 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження №0008962 від 08.11.2017р. за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України щодо ОСОБА_2 за відсутності нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, безпідставно за погодженням з керівником Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9. 16.05.2018р.у змінив обвинувачення з особливо тяжкого кримінального правопорушення на менш тяжке з частини третьої статті 307 КК України на частину третю статті 309 КК України, ініціювавши таким чином питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення.

В подальшому в порушення вимог статті 470 КПК України між прокурором ОСОБА_1. та обвинуваченим ОСОБА_2 29.05.2018р. укладено угоду про визнання винуватості, при відсутності обставин, що враховуються прокурором при укладенні угоди про визнання винуватості, оскільки обвинувачений не сприяв проведенню досудового розслідування кримінального провадження стосовно інших осіб, не вказав джерело походження наркотичних засобів, не надав відомості щодо запобігання, виявлення чи припинення більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Всупереч вимогам пункту 19.1 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012р. №4 гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» зазначену угоду не погоджено з керівником місцевої прокуратури.

Пунктом 3 угоди про визнання винуватості передбачено, що сторони погоджуються на призначення ОСОБА_2 покарання за частиною третьою статті 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням в порядку статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 31.05.2018р. затверджено угоду про визнання винуватості, ОСОБА_2 визнано винним за частиною третьою статті 309 КК України та засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку терміном три роки і покладені обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Крім того, 13.06.2018р. ОСОБА_1 в порядку статті 208 КПК України затримано працівниками Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України та Служби безпеки України за підозрою в одержанні неправомірної вигоди.

Встановлено, що ОСОБА_1 , використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою з адвокатом ОСОБА_3 у період з кінця 2017 року по червень 2018 року вимагали та отримали від обвинуваченого ОСОБА_2 та його знайомого ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 8 тис. доларів США за вчинення дій по зміні правової кваліфікації про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, укладення з підозрюваним угоди про визнання винуватості та узгодження покарання з звільненням від його відбування з випробуванням.

На думку скаржника, такими діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарні проступки, передбачені пунктами 1 та 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», тобто допустив неналежне виконання службових обов`язків та вчинив дії що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

23.08.2018р. автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження скаргу розподілено члену Комісії ОСОБА_7., яким 02.07.2018р. прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження №11/2/4-1451дс-246дп-18 щодо ОСОБА_1

22.10.2018р. членом Комісії ОСОБА_7 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку та запропоновано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

В ході дисциплінарного провадження Комісією встановлено наступні обставини.

Відповідно до наказу керівника Черкаської місцевої прокуратури Черкаської області «Про розподіл обов`язків між прокурорськими працівниками Черкаської місцевої прокуратури» від 04.05.2018р. №13 до службових обов`язків прокурора ОСОБА_1. віднесено забезпечення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування Черкаським відділом поліції головного управління Національної поліції в Черкаській області, в тому числі у формі процесуального керівництва ним та підтримання публічного обвинувачення відповідно до спеціалізації груп прокурорів; своєчасного, повного і достовірного відображення результатів про виконану роботу в електронних формах первинного обліку інформаційно-аналітичної системи «Облік та статистика органів прокуратури» та Єдиному реєстрі досудових розслідувань у межах процесуальних повноважень; розгляд звернень громадян, службових та інших осіб, депутатських документів, проведення особистого прийому громадян; вивчення стану додержання вимог антикорупційного законодавства за закріпленими напрямами роботи, направлення за наявності підстав матеріалів про вчинення адміністративних корупційних правопорушень до уповноважених на складання адміністративних протоколів органів; забезпечення надходження необхідних інформаційних матеріалів щодо стану законності та злочинності; формування накопичувальних справ за напрямами роботи; підготовка матеріалів для висвітлення діяльності прокуратури у засобах масової інформації.

Черкаським відділом поліції ГУНП в Черкаській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008962 від 08.11.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України щодо ОСОБА_2 .

Відповідно до даних ЄРДР та постанови першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури про призначення групи прокурорів від 08.11.2018р. у зазначеному провадженні ОСОБА_1. призначено старшим групи прокурорів.

19.01.2018р. прокурором ОСОБА_1. затверджено обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні та з реєстром матеріалів досудового розслідування і розпискою обвинуваченого про отримання його копії скеровано 25.01.2018р. до Придніпровського районного суду міста Черкаси для розгляду по суті.

В подальшому, ОСОБА_1 в порушення вимог частини першої статті 338, статті 470 КПК України, пункту 19.1 наказу Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» від 19.12.2012р. №4 гн, пункту 4 частини 4 статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів за відсутності нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, 16.05.2018р. під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_2 безпідставно змінив обвинувачення ОСОБА_2 з особливо тяжкого кримінального правопорушення на менш тяжке з частини третьої статті 307 КК України на частину третю статті 309 КК України, ініціювавши таким чином питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення.

29.05.2018р. в судовому засіданні позивачем укладено угоду про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_2 при відсутності обставин, що враховуються прокурором при укладенні угоди про визнання винуватості, оскільки обвинувачений не сприяв проведенню досудового розслідування кримінального провадження стосовно інших осіб, не вказав джерело походження наркотичних засобів, не надав відомості щодо запобігання, виявлення чи припинення більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень та зазначену угоду не погодив з керівником місцевої прокуратури.

Крім того, позивач не уникнув особистих зв`язків, що можуть вплинути на неупередженість та об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати високе звання прокурора, вступив з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , у позаслужбові стосунки та в період з 12 по 20 лютого 2018 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , надав останньому протиправні вказівки про отримання від ОСОБА_2 через ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 8000 доларів США за зміну правової кваліфікації ОСОБА_2 , укладення з останнім угоди про визнання винуватості та призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Діючи згідно з досягнутими з ОСОБА_1 домовленостями, ОСОБА_3 20.02.2018р. отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, 02.05.2018р. 500 доларів США, 29.05.2018р. 2000 доларів США та 13.06.2018р. 4500 доларів США з метою передачі прокурору ОСОБА_1

Комісія дійшла висновку, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарні проступки, передбачені пунктами 1, 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», факт вчинення яких підтверджується матеріалами службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ; копіями матеріалів наглядового провадження №0008962 від 08.11.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України щодо ОСОБА_2 ; копією витягу з ЄРДР про внесення відомостей щодо ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 368 КК України; копією протоколу обшуку від 13.06.2018р., під час якого у помешканні ОСОБА_1 виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті, з яких 4 купюри номіналом по 100 доларів США, що вручалися працівниками оперативного підрозділу СБУ ОСОБА_4 для використання під час отримання відомостей про правопорушення та осіб, які його вчинили в межах здійснення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; копією протоколу затримання ОСОБА_3 від 13.06.2018р., під час якого в останнього виявлено та вилучено 45 купюр номіналом по 100 доларів США, що вручалися працівниками оперативного підрозділу СБУ ОСОБА_4 для використання під час отримання відомостей про правопорушення та осіб, які його вчинили в межах здійснення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 02.05.2018р., протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 13.06.2018р.; протоколами огляду протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 24.05.2018р.; копією повідомлення про підозру ОСОБА_1 за частиною третьою статті 368 КК України.

Розглянувши висновок від 22.10.2018р. Комісія прийняла рішення №9-дп-19 від 16.01.2019р., яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 5, 6 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» та накладено на нього стягнення у виді звільнення з органів прокуратури.

При прийнятті спірного рішення та обранні виду дисциплінарного стягнення, що має бути застосоване до прокурора ОСОБА_1. Комісією враховно характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

При цьому Комісія виходила з того, що вирішити питання про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» в частині вчинення дій, що містять ознаки корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень не вбачається за можливе, оскільки його вина не встановлена обвинувальним вироком суду. Водночас дійшла висновку щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, в ході розгляду справи встановлено, що рішенням Комісії від 12.12.2018р. №566дп-18, яке залишене без змін рішенням Вищої ради правосуддя від 21.05.2019р. №1382/0/15-19, керівника Черкаської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 . притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани.

Не погоджуючись з рішенням Комісії, щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини, пов`язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012р. №123, Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженим всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017р.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини першої статті 43 цього Закону прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків (пункт 1), вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (пункт 5); систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункт 6).

Згідно з частиною 2 цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Згідно з статтею 44 цього ж Закону органом, що здійснює дисциплінарне провадження є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

У відповідності до частини 1 статті 45 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Відповідно до частин 5 та 6 цієї статті розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід.

Оцінюючи аргументи сторін щодо порушення/дотримання Комісією процедури дисциплінарного провадження щодо прокурора та ухваленння рішення про звільнення його з посади, зокрема щодо повідомлення/неповідомлення позивача про проведення засідання та розгляду висновку про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за його відсутності, суд виходить з наступних мотивів.

У справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суд перевіряє їх на відповідність критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, одними з яких є прийняття їх на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України (пункт 1); обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії/прийняття рішення (пункт 3); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9).

Таким чином, встановлення невідповідності діяльності органу державної влади хоча б одному із визначених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критерію може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій/рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

Критерій щодо прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу змагальності прийняття рішень. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів як орган державної влади зобов`язана застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо, якщо це рішення матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження.

Згідно з частинами першою та другою статті 47 Закону Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи.

Відповідно до частини 3 цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли:

1) належним чином повідомлений прокурор повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) належним чином повідомлений прокурор не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) належним чином повідомлений прокурор не з`явився на засідання повторно.

Частиною п`ятою статті 47 Закону №1697-VII визначено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

Таким чином участь прокурора на засіданні Комісії під час розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є обов`язковою. При цьому Законом визначено чіткі випадки, коли висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора може бути розглянуто за його відсутності.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивачу направлялись повідомлення про розгляд дисциплінарної скарги на дві відомі Комісії домашні адреси позивача та по місцю його роботи.

Однак з місця служби відповідача повідомили про неможливість вручення повідомлення про розгляд дисциплінарної скарги, оскільки позивач в різні періоди перебував або у відпустці або ж був відсторонений від виконання службових обов?язків в рамках кримінального провадження.

В свою чергу направлені на домашні адреси повідомлення вручені позивачу не були і повернулись на адресу відповідача за закінченням строку зберігання.

Посилання представника відповідача на те, що позивача було повідомлено про засідання комісії в телефонному режимі свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшло. До того ж з матеріалів справи вбачається, що у позивача в рамках досудового розслідування були вилучені наявні у нього телефонні СІМ карти.

Крім того, із змісту протоколу засідання Комісії вбачається, що під час засідання Комісії членів Комісії не було поінформовано про те, чи було належним чином повідомлено позивача про час і місце розгляду дисциплінарної скарги 16.01.2019р.

За таких обставин Суд приходить до висновку, що позивача не було належним чином повідомлено про розгляд його скарги і відповідач не володів доказами про його повідомлення, в зв?язку з чим обставини, які дозволяють розгляд дисциплінарної скарги у його відсутність не настали.

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що позивачу було відомо про відкрите щодо нього дисциплінарне провадження, його відкриттю передували обставини, з якими відповідач пов?язував притягнення позивача до відповідальності і позивач був обізнаний з такими обставинами.

За таких обставин саме по собі неповідомлення позивача про засідання Комісії не є безумовною підставою для висновку про протиправність рішення відповідача та його скасування.

В цій частині важливим також є питання чи бажав позивач взяти участь в розгляді дисциплінарної скарги, чи його пояснення по суті скарги та докази на їх підтвердження могли суттєво вплинути на рішення за наслідками розгляду скарги і чи призвело це в кінцевому результаті до порушення прав позивача і порушення принципу змагальності.

В ході розгляду справи встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності були обставини, пов?язані з виконанням позивачем службових обов?язків по підтриманню державного обвинувачення в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_2 та позаслужбові стосунки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що в подальшому призвело до затримання позивача, проведення у нього обшуку та пред?явлення йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, пов?язаного в тому числі з отриманням неправомірної вигоди.

При цьому, рішення за наслідками службового розслідування і рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обгрунтовані виключно матеріалами зібраними в рамках досудового розслідування і саме на ці матеріали посилається представник відповідача в обгрунтування правомірності оскаржуваного рішення.

Водночас в судовому засіданні позивач заперечив обставини, які стали підставою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, надав відповідні пояснення та докази на їх підтвердження та спростування доказів, зібраних в рамках кримінального провадження, такі заперечення є вагомими в світлі тих фактичних обставин, з якими позивач їх пов`язує, і могли суттєво вплинути на рішення відповідача за умови участі позивача в розгляді дисциплінарної скарги.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення Комісії не відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, щодо його обгрунтованності, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії/прийняття рішення та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Разом з тим, оскільки такі питання залишились не з`ясованими, в зв`язку з чим дисциплінарне провадження не забезпечило всебічність і повноту з`ясування фактичних обставин з врахуванням пояснень особи, щодо якої воно здійснюється, а тому, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне крім скасування оскаржуваного рішення також зобов`язати відповідача повторно розглянути питання притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарною скаргою прокурора Черкаської області від 20.08.2018р. №11-527/вих-18.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №9дп-19 від 16 січня 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Черкаської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_1».

Зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів повторно розглянути питання притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарною скаргою прокурора Черкаської області від 20.08.2018р. №11-527/вих-18.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

С.М. Чиркін

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук