Справа № 802/4441/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2019 року

Київ

справа №802/4441/14-а

адміністративне провадження №К/9901/40495/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у складі судді Воробйова І.А., та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у складі суддів Сторчака В.Ю., Сушка О.О., Смілянця Е.С., у справі №802/4441/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» до Жмеринської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

30 грудня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Жмеринської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій відповідача щодо відображення в інтегрованій картці платника податків Товариства суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 16551, 81 грн та нарахування пені на вказану суму, скасування податкової вимогу від 08 грудня 2014 року №15-25 про визначення суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями Товариства у загальному розмірі 18 564,18 грн та зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом відображення сплати податкових зобов`язань по податку на додану вартість відповідно до призначення платежу, вказаного у платіжному дорученні №142 за 31 травня 2001 року на суму 12000 грн, та скасування (включення) суми податкового боргу та пені нарахованих на вказану суму з дати нарахування цих сум.

Розгляд справи здійснювався судами неодноразово, судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду прийняті в процесі нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України 07 грудня 2016 року, якою скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та направлено адміністративну справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

04 квітня 2017 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, Товариству відмовлено у задоволенні позовних вимог, з мотивів того, що податковий борг у позивача виник з 30 січня 2013 року, відповідачем правомірно сформовано податкову вимогу і правомірно відображено в інтегрованій картці платника податків суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 16551,81 грн та нарахована пеня на вказану суму. Відсутніми, за висновком судів попередніх інстанцій, є внесення змін до інтегрованої картки платника податків шляхом відображення сплати податкових зобов`язань по податку на додану вартість відповідно до призначення платежу, вказаного у платіжному дорученні №142 за 31 травня 2001 року на суму 12000 грн, та скасування (включення) суми податкового боргу та пені нарахованих на вказану суму з дати нарахування цих сум.

30 жовтня 2017 року Товариством подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства.

В обґрунтування касаційної скарги позивач доводить відсутність податкового боргу, який є предметом спірної вимоги.

21 листопада 2017 року відповідач подав до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу позивача, якою просить залишити касаційну скаргу Товариства без задоволення, а судові рішення ухваленні в порядку нового розгляду справи без змін.

31 жовтня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано справу №802/4441/14-а із Вінницького окружного адміністративного суду.

11 січня 2018 року справа №802/4441/14-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

19 травня 2018 року справа №802/4441/14-а разом із матеріалами касаційної скарги К/9901/40495/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 00308560, перебуває на податковому обліку платника податку, є платником податку на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій здійснений системний аналіз положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 46.1 статті 46, пункту 56.11 статті 56, пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті 59, пунктом 87.9 статті 87, статті 95, пунктів 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, висновуючись на яких здійснена оцінка спірних правовідносин.

Також встановлено, що згідно із облікової картки платника податків станом на 25 січня 2013 року у Товариства відсутня заборгованість по податкових зобов`язаннях та наявна переплата в сумі 9292, 25 грн.

Податкова заборгованість виникала у Товариства на підставі поданих ним до податкового органу декларацій з податку на додану вартість від 25.01.2013, від 19.06.2013, від 22.07.2013, від 18.08.2013, від 17.09.2013, від 20.10.2013, від 18.11.2013, від 19.12.2013, від 19.01.2014, від 19.02.2014, від 15.03.2014, від 22.04.2014, від 20.05.2014, від 20.06.2014, від 22.07.2014, від 20.07.2014, від 18.08.2014, від 17.09.2014, від 09.10.2014, від 18.11.2014.

Суди попередніх інстанцій висновуючись на календарному порядку погашення заборгованості запровадженого пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України дійшли до висновку, що здійснені Товариством платежі зараховувались податковим органом в рахунок погашення зобов`язань, що виникли внаслідок подачі вищевказаних декларацій, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків в порядку календарної черговості, наявність податкового боргу, який виник внаслідок поданих позивачем податкових декларацій, стала підставою для винесення Жмеринською ОДПІ податкової вимоги №15-25 від 08 грудня 2014 року.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що податковий борг у позивача виник з 30 січня 2013 року, відповідачем правомірно сформовано податкову вимогу і правомірно відображено в інтегрованій картці платника податків суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 16551,81 грн та нарахована пеня на цю суму, що зумовлює відсутність підстав про зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків - Товариства шляхом відображення сплати податкових зобов`язань по податку на додану вартість відповідно до призначення платежу, вказаного у платіжному дорученні №142 за 31 травня 2001 року на суму 12000 грн, та скасування (включення) суми податкового боргу та пені нарахованих на вказану суму.

За висновком судів попередніх інстанцій сума податку може бути відображена податковим органом в інтегрованій картці платника податку тільки у разі отримання відомостей від органів Державної казначейської служби України про зарахування вказаної суми до відповідного бюджету.

В межах спірних відносин судом першої інстанцій встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що Товариством 31 травня 2001 року згідно платіжного доручення №142 перераховано через АКБ "Україна" кошти в сумі 12 000 грн до Державного бюджету, проте вказане платіжне доручення не було виконано банком та кошти не зараховано до бюджету, жодних повідомлень від казначейської служби щодо такого зарахування відповідачу не надходило.

Відтак за відсутності повідомлень казначейської служби щодо зарахування до бюджету коштів в сумі 16551,81 грн та доказів списання даної заборгованості у відповідача відсутні правові підстави для відображення сплати податкових зобов`язань по податку на додану вартість відповідно до призначення платежу, вказаного у платіжному дорученні №142 за 31 травня 2001 року на суму 12 000 грн, та скасування (включення) суми податкового боргу та пені нарахованих на вказану суму з дати нарахування цих сум.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 802/4441/14-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду