Справа № 640/9012/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 серпня 2019 року № 640/9012/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-18034-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та одночасно є інвалідом і отримує пенсію по інвалідності, а відтак згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнений від сплати єдиного внеску.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Представником ГУ ДФС у м. Києві подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що не погоджується із викладеними позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача зазначив, що відповідно до змін, внесених Законом України від 04.07.2013 № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» до Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладено на органи доходів і зборів У країни з 01.10.2013.

Обмін даними між Державною фіскальною службою України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відбувається відповідно до протоколів обміну інформацією, розроблених на виконання Порядку обміну інформацією між Міністерством доходів і зборів України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 19.09.2013 № 494, постановою правління Пенсійного фонду України від 19.09.2013 № 16-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.10.2013 за № 1733/24265 (далі по тексту - Порядок).

Згідно із нормами вказаного Порядку, Пенсійний фонд України надає ДФС України інформацію щодо фізичних осіб (платників єдиного внеску) про те, що вони є пенсіонерами за віком або інвалідами із зазначенням дати встановлення пенсії або інвалідності.

Відповідно до отриманих даних від Пенсійного фонду України ФОП ОСОБА_1 має статус «ФО-Інвалід» з 14.05.1991, на обліку в ГУ ДФС у м. Києві перебуває з 14.12.2012.

Крім того, представником відповідача зазначено, що стосовно нарахувань за період після 01.10.2013 інтегровану картку платника ФОП ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) приведено у відповідність в частині зняття неправомірних нарахувань за ІІІ квартал 2013 року.

Водночас в інтегрованій картці платника податків (позивача) обліковується заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску за період до 01.10.2013, що становить 2388,06 грн.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що ним не порушені права позивача та просить прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що оскільки заборгованість виникла ще до 01.10.2013, то борг згідно оскаржуваної вимоги визначений відповідачем з порушенням строку давності. Позивач вважає безпідставними твердження відповідача, викладені у відзиві, та наголосив, що він звільнений від сплати єдиного внеску так як є інвалідом з 1991 року та в статусі не змінювався, просив задовольнити позовні вимоги.

З приводу тверджень позивача щодо застосування норм податкового та цивільного законодавства стосовно списання безнадійного боргу, відповідач подав письмові пояснення, в яких зазначив, що вказані твердження є безпідставними, оскільки регулювання суспільних відносин, що виникають, функціонують та припиняються на підставі адміністрування єдиного соціального внеску регламентується виключно Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до якого строки давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовуються.

Позивачем подано до суду відповідь на письмові пояснення відповідача, де зазначив, що не погоджується із аргументами, викладеними відповідачем, просив скасувати спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-18034-17.

Враховуючи предмет і підстави позову, а також положення статей 12, 257, 262 КАС України, суд розглядає адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 09.11.2012 за №0027394.

Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку серія А №325512, позивача зареєстровано як платника єдиного податку та зафіксовано, що він перейшов на спрощену систему оподаткування з 09.11.2012 та є платником єдиного податку за ставкою 5%, вид діяльності за КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права (крім адвокатської та нотаріальної).

Позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом`янському районі міста Києва з 12.11.2012 за №11-028312.

В подальшому, позивач взятий на облік в органах державної податкової служби 14.11.2012 за №40588.

При цьому, відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ № 044967 від 11.09.1997, пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.09.1997 та виписки по банківському рахунку, позивачу встановлена безстроково ІІІ група інвалідності та, відповідно, отримує пенсію.

Відповідачем відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-18034-17, відповідно до якої позивачу нараховано заборгованість (недоїмку) зі сплати єдиного внеску в розмірі 2388,06 грн.

Вважаючи, що оскаржувана вимога винесена безпідставно, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788- XII трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску, можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у рішеннях Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 31.07.2014 №К/800/5226/14, у постанові Верховного Суду України від 15.04.2014 у справі № 21-59а14, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у справі №806/1575/16.

Як вбачається із відзиву контролюючого органу на адміністративний позов згідно облікової картки позивача заборгованість останнього станом на 30.04.2019 складається, зокрема, із боргу, який виник в період виконання функцій адміністрування єдиного внеску органами Пенсійного фонду України і передано органам доходів і зборів 01.10.2013 у сумі 2388,06 грн.

Судом встановлено, що не заперечується відповідачем, позивач у вищевказаному періоді був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , будучи інвалідом ІІІ групи з 1997 року та отримуючи відповідну пенсію, звільнений від обов`язку зі сплати єдиного внеску.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10 квітня 2019 року, розглядаючи у системному взаємозв`язку норми Закону № 1058-IV та положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, досягнення пенсійного віку (визначеного статтею 26 Закону № 1058-IV) є загальним страховим ризиком, який поруч із інвалідністю, вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. У зв`язку з цим застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги те, що статус особи з інвалідністю з виплатою відповідної пенсії та обрання спрощеної системи оподаткування є підставою для звільнення від сплати єдиного внеску, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, є протиправною та підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-18034-17, винесену Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко