Справа № 360/3393/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3393/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 22.07.2019),

представників відповідача - Мітічкіної О.В. (довіреність від 04.01.2019 № 4401.3-210/44.1-19), Сісецької О.О. (довіреність від 09.08.2019 № 4401.7-17683/44.1-19),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Луганській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2019 до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України, в якому позивач просив суд: скасувати рішення № 186755000 від 17.07.2019 Управління державної міграційної служби України у Луганській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 ; зобов`язати Управління державної міграційної служби України у Луганській області переглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2019 про оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання та видати посвідку. Позовні вимоги мотивовано таким.

Позивач є громадянином Сирійської Арабської Республіки, який знаходиться в Україні на законних підставах на період навчання. На теперішній час позивача зараховано до клінічної ординатури «Луганського медичного університету» за спеціальністю «Нейрохірургія», термін навчання до 26.06.2021.

Позивач зазначає, що в Україні він знаходиться відповідно до посвідки на тимчасове проживання, НОМЕР_1 , виданої 27.12.2016, термін дії якої до 08.08.2019. Таким чином, він повинен був звернутися за продовженням дії посвідки до 19.07.2019 відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251 (далі - Порядок).

Раніше встановленої дати, тобто заздалегідь, позивач не міг звернутися по причині хвороби, вірусного захворювання, що супроводжувалося високою температурою тіла, з 11.07.2019 по 17.07.2019, що підтверджується відповідною довідкою.

Після одужання, 17.07.2019 позивач звернувся до відповідача за подовженням дії посвідки на тимчасове проживання, але отримав відмову від 17.07.2019 № 186755000 з тієї причини, що він нібито прострочив установлений Порядком термін звернення, а саме - підпункт 6 пункту 61.

На запитання позивача, як він міг прострочити термін звернення, якщо в довідці зазначено дату до 08.08.2018, працівники відповідача повідомили, що там зазначено дату не 08 серпня, а 01 серпня.

Вважає, що відповідач незаконно відмовив йому в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, оскільки візуально дата, зазначена в посвідці, читається як 08 серпня, а прийти раніше встановленої дати він не зміг по причині хвороби.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовом.

Ухвалою суду від 02.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відстрочено позивачеві сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

15.08.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову, посилається на таке.

22.11.2016 УДМС у Луганській області було прийнято рішення про видачу позивачеві посвідки на тимчасове проживання терміном дії до 01.10.2017. 13.09.2017 до УДМС у Луганській області надійшло клопотання приймаючої сторони - ДЗ «Луганський державний медичний університет» щодо оформлення посвідки позивачеві до 01.08.2019. Відповідачем було прийнято рішення про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання позивачу терміном дії до 01.08.2019. У зв`язку з цим у посвідці на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 від 27.12.2016 проставлено відмітку «продовжено до/extension to 01.08.2019». В паспортному документі позивача також проставлено штамп на сторінці «Особливі відмітки» «продовжено до/extension to 01.08.2019».

01.08.2019 - це саме той строк, до якого просили оформити тимчасову посвідку і приймаюча сторона - ЛДМУ, і сам позивач у відповідних клопотанні і заяві.

Твердження позивача, що термін дії посвідки «до 01.08.2019», на думку відповідача, є помилковим і необґрунтованим.

Позивач звернувся за оформленням посвідки на тимчасове проживання 17.07.2019, тобто, з пропуском строку, визначеного Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251, а саме - 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Пунктом 61 Порядку встановлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю в оформленні або видачі посвідки у разі, коли іноземцем подано з порушенням строків, визначених пунктом 17 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для видачі посвідки.

Враховуючи викладене, УДМС у Луганській області 17.07.2019 прийняло рішення № 186755000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання гр. Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з порушенням ним строків подачі документів, на підставі п.п. 6 п. 61 Порядку № 322.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову (арк. спр. 24-30).

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, надали пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що 07.12.2016 за вх. № 44668 до УДМС у Луганській області надійшло клопотання Державного закладу «Луганський державний медичний університет» від 22.11.2016 вих. № 04.05/182 та заява громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_3 , про оформлення посвідки на тимчасове проживання з метою навчання (04/12), на 4 курс до 01.10.2017 (арк. спр. 33, 34).

До вказаного клопотання також було додано наказ ДЗ «Луганський державний медичний університет» від 11.11.2016 № 04.05/177 «Про зарахування у зв`язку з поновленням на навчання», згідно з яким ОСОБА_1 зараховано з 06.02.2017 до ДЗ «Луганський державний медичний університет» на 4 курс (VIII семестр) 2016/2017 н.р. за спеціальністю 7.12010001 «Лікувальна справа» (термін навчання 6 років) на денну форму навчання за контрактом (арк. спр. 35).

22.11.2016 УДМС у Луганській області прийнято рішення видати позивачеві посвідку на тимчасове проживання терміном дії до 01.10.2017 (арк. спр. 37).

27.12.2016 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_2 , термін дії до 01.10.2017 (арк. спр. 7).

13.09.2017 за вх. № 35961 до УДМС у Луганській області надійшло клопотання Державного закладу «Луганський державний медичний університет» від 07.09.2017 вих. № 04.05/29 щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання громадянину Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням (04/12) лікувальна справа до 01.08.2019, з заявою ОСОБА_1 від 07.09.2017 про видачу посвідки на тимчасове проживання (арк. спр. 36, 37).

До клопотання було додано наказ ДЗ «Луганський державний медичний університет» від 31.08.2017 № 04.05/127 «Про переведення студентів з VIII семестру 2016/2017 н.р. на IX семестр 2017/2018 н.р.», згідно з яким ОСОБА_1 переведено на IX семестр 2017/2018 н.р. (арк. спр. 38).

19.09.2017 УДМС у Луганській області прийнято рішення видати позивачеві посвідку на тимчасове проживання терміном дії до 01.08.2019 (арк. спр. 37).

17.07.2019 позивач звернувся до УДМС у Луганській області з заявою про видачу посвідки на тимчасове проживання. Також було надано клопотання Державного закладу «Луганський державний медичний університет» від 11.07.2019 вих. № 04.05/537 щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання громадянину Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням (04/13) клінічна ординатура до 25.06.2021, лист ДЗ «Луганський державний медичний університет» від 11.07.2019 № 537А, в якому повідомлялося, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Сирії, був зарахований до клінічної ординатури за спеціальністю «Нейрохірургія» (термін навчання 2 роки) згідно наказу № 04.02-03/329 від 25.06.2019, термін навчання до 25.06.2021 року, та витяг з наказу ДЗ «Луганський державний медичний університет» від 25.06.2019 № 329, згідно з яким ОСОБА_1 зарахований до клінічної ординатури за спеціальністю «Нейрохірургія» на 2 роки з 25.06.2019 за контрактом (термін навчання до 25.06.2021) (арк. спр. 41, 42, 43).

Рішенням УДМС у Луганській області від 17.07.2019 № 186755000 громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_4 , на підставі підпункту 6 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання (арк. спр. 49).

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773), Законом України від 18.01.2001 № 2235-ІІІ «Про громадянство» (далі - Закон № 2235), Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок № 322), Порядком організації набору на навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 01.11.2013 № 1541 (далі - Порядок № 1541).

Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України визначає № 3773.

Згідно зі статтею 1 Закону № 3773 іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 1 Закону № 2235 визначено термін проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 3773).

Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом (пункт 8 частини першої статті 1 Закону № 3773).

У відповідності до пункту 17 статті 1 Закону № 3773 посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини тринадцятої статті 4 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (частина третя статті 5 Закону № 3773).

Згідно із абзацом п`ятим пункту 4 Порядку № 322 іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання, посвідка видається на період навчання, який визначається наказом закладу освіти про встановлення періодів навчання для іноземних студентів.

Посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства (пункт 5 Порядку № 322).

Пунктом 7 Порядку № 322 встановлено, що обмін посвідки здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до посвідки;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) закінчення строку дії посвідки;

4) непридатності посвідки для подальшого використання.

Згідно із пунктом 17 Порядку № 322 документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Пунктом 21 Порядку № 322 визначено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

Підстави для відмови в оформленні та видачі посвідки зазначені в пункті 61 Порядку № 322.

Відповідно до положень пункту 62 Порядку № 322 копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.

У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого його вручення іноземцеві або особі без громадянства.

Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині другій статті 2 КАС України, що відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом установлено, що відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» створено Державну міграційну службу України, на яку покладено функції з реалізації державної політики з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 № 658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби» утворено як юридичну особу публічного права Головне управління Державної міграційної служби у Луганській області.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 322 оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обмін посвідки здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - Центр).

Таким чином, оскаржене рішення приймалося відповідачем у межах повноважень.

В оскарженому рішенні відповідача від 17.07.2019 підставою для відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 зазначено підпункт 6 пункту 61 Порядку № 322 та не вказано будь-якого обґрунтування прийнятому рішенню.

Підпунктом 6 пункту 61 Порядку № 322 встановлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

Тобто, підпункт 6 пункту 61 Порядку № 322 містить дві альтернативні підстави для відмови в оформленні або видачі посвідки - 1) подання заявником документів не в повному обсязі, 2) подання заявником документів з порушенням строків, визначених пунктами 17 - 18 цього Порядку.

Суд зауважує, що у випадку подання заявником документів не в повному обсязі у рішенні суб`єкта владних повноважень має бути зазначено, які саме документи не надано, а у разі порушення строків подання документів - наведено відповідне обґрунтування.

При цьому в оскарженому рішенні від 17.07.2019 обґрунтування причин відмови в оформленні посвідки не міститься, крім загального посилання на норму, яка до того ж передбачає кілька підстав для відмови.

Як зазначив відповідач у відзиві, позивачеві відмовлено у видачі посвідки у зв`язку з порушенням строку для подачу документів - 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що клопотання приймаючої сторони - ДП «Луганський державний медичний університет», та інші документи було підготовлено своєчасно (11.07.2019).

Наданою до суду та наявною в матеріалах особової справи ОСОБА_1 довідкою № 352, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради, підтверджується тимчасова непрацездатність позивача в період з 11.07.2019 по 17.07.2019 (арк. спр. 12).

Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачем визначеного Порядком № 322 строку для подачі документів до УДМС у Луганській області щодо видачі посвідки на тимчасове проживання.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач був обізнаний про закінчення строку дії посвідки 01.08.2019, оскільки саме вказану дату зазначено в посвідці, суд зазначає, що позначку про продовження дії посвідки на тимчасове проживання проставлено таким чином, що не можливо однозначно визначити її як «01.08.2019», а тому доводи позивача про те, що він вважав датою закінчення дії посвідки 08.08.2019, заслуговують на увагу.

У пункті 58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) зокрема, зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Тобто, з метою дотримання принципу верховенства права суб`єкти владних повноважень, приймаючи рішення владно-управлінського характеру, мають належним чином його мотивувати. Мотивація прийняття рішення суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій має оцінюватися судом при здійсненні контролю за виконанням судових рішень.

З огляду на наведене оскаржене рішення не відповідає вимозі щодо обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, яка закріплена пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та на дотриманні якого неодноразово наполягав ЄСПЛ.

Також суд вважає, що відповідачем не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності. Який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Суд вважає, що право позивача підлягає захисту виходячи з принципу верховенства права, застосування якого передбачає стаття 6 КАС України.

Будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (рішення ЄСПЛ у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VIII).

Особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність житла, таємницю кореспонденції або на її честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

У цьому випадку позивач тривалий час проживав на законних підставах на території України, навчається у вищому навчальному закладі України, порушення строку звернення до відповідача відбулось з поважних причин, а тому позбавлення особи права на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві та буде становити невиправдане втручання у його приватне життя.

Тобто оскаржене рішення не відповідає також критеріям, визначеним пунктом 8 частини другої статті 2 КАС України.

З огляду на викладене позовна вимога про визнання скасування рішення УДМС України у Луганській області від 17.07.2019 № 186755000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що належить до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З метою ефективного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним рішення УДМС України у Луганській області від 17.07.2019 № 186755000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача переглянути заяву позивача про оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання та видати посвідку суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до Порядку № 322 прийняття рішення про видачу посвідки на тимчасове проживання належить до дискреційних повноважень відповідача, тому суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача та зобов`язати Управління державної міграційної служби України у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2019 про оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання і прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою суду від 02.08.2019 позивачеві відстрочено сплату судового збору в сумі 768,40 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, лише з коригуванням способу захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що судовий збір у сумі 768,40 грн належить стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Луганській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної міграційної служби України у Луганській області від 17.07.2019 № 186755000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління державної міграційної служби України у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2019 про оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної міграційної служби України у Луганській області на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 23 серпня 2019 року.

Суддя І.О. Свергун