Справа № 300/1564/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" серпня 2019 р. справа № 300/1564/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та зобов`язання здійснити такий перерахунок починаючи з квітня 2017 року відповідно до довідки від 16.07.2019 за №350/484/1/95, з врахуванням проведених виплат, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) 23.07.2019 звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду) про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та зобов`язання здійснити такий перерахунок починаючи з квітня 2017 року відповідно до довідки від 16.07.2019 за №350/484/1/95, з врахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей", відмовлено у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди як одного із видів щомісячного додаткового грошового забезпечення. На переконання позивача такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є неправомірними, вчиненими всупереч нормам чинного законодавства, які грубо порушують його право на пенсійне забезпечення в належному розмірі. Як стверджує позивач із сум отримуваної щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки про види грошового забезпечення від 16.07.2019 №350/484/1/95, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , щомісяця сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відтак остання повинна бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. До таких спірних правовідносин позивач просить в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) застосувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №522/2738/17 від 06.02.2019. У зв`язку із вказаним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 відповідно до статті 263 КАС України відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано у сторін докази, необхідні для розгляду справи (а.с.1-3).
На виконання вимог ухвали суду від 26.07.2019, позивачем 30.07.2019, надано суду, через канцелярію, витребувані докази, в тому числі заяву про уточнення позовних вимог з відповідним обґрунтуванням стосовно спірних правовідносин (а.с.25-28, 29-31).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 09.08.2019 із відповідними письмовими доказами (а.с.35-37, 38-50). У відзиві представник Головного управління ПФУ в області заперечив проти позовних вимог позивача та посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 за №4-рп/2015 зазначив, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення як для перерахунку, так і для призначення пенсії. Водночас відмітив, що ні частина 3 статті 43, частина 3 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ні постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", а ні постанова Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія таких виплат, як щомісячна додаткова грошова винагорода. На переконання представника органу пенсійного фонду довідка від 16.07.2019, видана військовою частиною за місцем звільнення позивачки, не відповідає вимогам коментованого Порядку №45, незважаючи на те, що така довідка містить відомості про відрахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідач не наділений правом самостійно визначати розмір грошового забезпечення військовослужбовця, і в спірному випадку відповідний розрахунок (перерахунок) пенсії здійснено виключно на підставі тих довідок, які складені за встановленою формою і подані військовою частиною, в якій до звільнення перебувала на службі ОСОБА_1 . Дані довідки не містять такого виду щомісячного додаткового забезпечення як щомісячна грошова винагорода. Окрім іншого, відповідач вказує на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом, так як перерахунок пенсії позивачу проведений ще у квітні 2018 року, а отже з даного періоду позивачу було відомо про порушення, на його думку, прав на врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши відзив на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Так, згідно витягу із наказу Командира 114 бригади тактичної авіації повітряного командування "Захід" Повітряних Сил Збройних Сил України №10-РС від 12.04.2017 старшого солдата ОСОБА_1 , механіка групи передавальних радіопристроїв радіо відділення інформаційно-телекомунікаційного вузла батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення 114 бригади тактичної авіації повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Повітряних Сил Збройних Сил України звільнено з військової служби у відставку (за віком) за підпунктом "в" пункту 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07.11.2001 (зворотній бік а.с.41).
Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.04.2017 за №70, ОСОБА_1 з 14.04.2017 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с.41).
На підставі поданих до Головного управління ПФУ в області документів, в тому числі подання про призначення пенсії №54 від 05.05.2017, заяви від 27.04.2017 про призначення пенсії, грошового атестату серії ЗУ №303201 від 25.04.2017, розрахунку загального страхового стажу на пенсію за вислугу років, позивачу призначена пенсія за вислугу років (зворотній бік а.с.39-40, зворотній бік а.с.40, а.с.42, зворотній бік а.с.42-43).
ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 17.07.2019 (а.с.14-16), в якій просила здійснити перерахунок пенсії із врахуванням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки такі виплати як відмітив позивач, не були враховані відповідачем при призначенні пенсії. Одночасно звернув увагу відповідача на те, що отримувана щомісячна додаткова грошова винагорода в загальній сумі 55 481,45 гривень, відповідно до довідки про види грошового забезпечення від 16.07.2019 №350/484/1/95, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, підлягає включенню до складу грошового забезпечення. До заяви позивачем долучено довідку військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2019 за №350/484/1/95.
Відповідач, листом від 23.07.2019 за №916/Д-15 (а.с.17-18) відмовив ОСОБА_1 у проведенні такого перерахунку пенсії, вказавши на відсутність правових підстав, оскільки норми статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та пункту 7 постанови №393 від 17.07.1992 Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія таких виплат, як щомісячна додаткова грошова винагорода. Вказав, що дана виплата є разовим платежем та за своєю суттю є державною соціальною гарантією для осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому вона не входять до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.
Позивач, вважаючи протиправною відмову органу пенсійного фонду у проведенні перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2011-XII)
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Виходячи із вказаного можна дійти висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Досліджуючи доводи позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди, суд виходить із наступного.
Частиною 1 статті 15 Закону №2011-XII визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2262-ХІІ).
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Так, частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (надалі по тексту також КМУ).
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 за №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (надалі по тексту також Постанова №393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 06.02.2019 у справі 522/2738/17.
Даною постановою Велика Палата Верховного Суду, серед іншого, "зобов`язала Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 2 листопада 2013 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 28 грудня 2016 року №3528 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди".
Описова частина коментованої постанови Великої Палати Верховного Суду свідчить, що 2 листопада 2013 року є датою призначення ОСОБА_3 пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Тобто, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність поновлення порушеного права колишнього військовослужбовця саме із дати призначення пенсії.
Крім того, висновки Великої палати суду касаційної інстанції свідчать, що так як щомісячна додаткова грошова винагорода мала постійний (щомісячний) характер і виплачувалася протягом останніх 24 місяці перед звільненням, то в розмінні частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ і пункту 7 Постанови №393 вона є одним із видів щомісячного додаткового грошового забезпечення, із розміру (складу) якого обчислюється пенсія.
Судом встановлено, що позивач 17.07.2019, звертаючись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, долучив довідку військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2019 за №350/484/1/95, зміст якої свідчить про щомісячну виплату ОСОБА_1 в період з квітня 2015 року по квітень 2017 року щомісячної додаткової грошової винагороди, яка в загальному становила: у 2015 році 9 603,45 гривень, у 2016 році 34 437,92 гривень і у 2017 році 11 440,08 гривень (а.с.12-13).
Також вищевказана довідка військової частини НОМЕР_1 містить відомості про сплату із вказаних сум щомісячної додаткової грошової винагороди єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому, суд звертає увагу на те, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2019 за №350/484/1/95 про грошове забезпечення позивача містить відомості за 25 календарних місяців служби перед звільненням, що суперечить пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 за №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".
Нормами Постанови №393 визначено, що розмір щомісячних додаткових видів забезпечення та премій визначається за 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням.
При цьому, останнім робочим днем, а відповідно і днем служби, є день звільнення, тобто день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що днем звільнення ОСОБА_1 є 12 квітня 2017 року, відповідно, 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням є період з 1 квітня 2015 року по 30 березня 2017 року, оскільки моментом безпосереднього закінчення служби позивача є саме 12 квітня 2017 року
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що для спірного перерахунку пенсії довідка повинна містити відомості про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (щомісячної додаткової грошової винагороди) саме за період з 1 квітня 2015 року по 30 березня 2017 року.
Відтак, враховуючи те, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2019 за №350/484/1/95 про грошове забезпечення позивача видана за 25 календарних місяців, то на переконання суду, слід брати до уваги суми щомісячної додаткової грошової винагороди отриманих позивачем в період з квітня 2015 року по березень 2017 року, які підлягають включенню до складу щомісячного додаткового грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого здійснюється обчислення пенсії.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що отримувана ОСОБА_1 в період з квітня 2015 року по березень 2017 року, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2019 за №350/484/1/95 щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу з 14 квітня 2017 року пенсії підлягає перерахунку.
Отож, підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає про наявність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди за 24 календарних дні перед звільненням зі служби, а тому позов підлягає до часткового задоволення.
Стосовно доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, щодо пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, слід зазначити наступне.
Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідач, стверджуючи, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом, не наводить жодного обґрунтування про обізнаність позивача щодо конкретної складової та обставин обчислення/розрахунку розміру своєї пенсії, в тому числі, після проведення перерахунку, орган пенсійного фонду не навів будь яких обґрунтувань та не надав жодних доказів на підтвердження даної обставини і власних аргументів.
Водночас Законом №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина 3 статті 51 цього Закону).
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 на час призначення їй пенсії мала право на включення до складу її грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної нею щомісячної додаткової грошової винагороди, а Головне управління ПФУ в області протиправно відмовило у проведенні перерахунку розміру пенсії, позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням названого щомісячного додаткового виду грошового забезпечення підлягають задоволенню без обмеження строком, зокрема, з 15 квітня 2017 року.
Слід констатувати, що таке порушення права позивача на належний розмір пенсії мало місце у зв`язку із незабезпеченням відповідним державним органом, який видав довідки для призначення/перерахунку пенсії (військової частини з якої мало місце звільнення) та територіального органу Пенсійного фонду України саме на стадії прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 її пенсії.
Про обставини отримання відповідного щомісячної додаткової грошової винагороди у 2015-2017 роках, відповідач дізнався у липні 2019 року. Відтак, знаючи про такі відомості, Головне управління Пенсійного фонду України в області, протиправно не врахував її при вирішенні питання про наявність підстав для перерахунку пенсії.
З приводу посилання відповідача на необхідність застосування у спірному випадку висновків, визначених у Рішенні Конституційного Суду України від 13.05.2015 у справі №4-рп/2015, то суд відзначає, що предметом конституційного звернення громадянина ОСОБА_2 було офіційне тлумачення саме положень першого речення частини третьої статті 63 Закону №2262-ХІІ, які врегульовують правовідносини із перерахунку пенсії.
У спірних же відносинах предметом застосування є приписи частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ і пункту 7 Постанови №393, що врегульовують питання призначення, а не перерахунку пенсії колишнім військовослужбовцям.
Більше того, як зазначено вище, суд в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 06.02.2019 у справі 522/2738/17.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 768,40 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №ПН152141С1 від 23.07.2019 (а.с.4).
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, з урахуванням висновку про часткове задоволення позову, на переконання суду, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 576,30 гривень, що становить 75 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору.
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди за 24 календарних місяці перед звільненням.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 15.04.2017 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, отриманих за 24 календарних місяців перед звільненням (з квітня 2015 року по березень 2017 року) відповідно до довідки від 16.07.2019 за №350/484/1/95, з врахуванням проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 576,30 гривень (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.