Справа № 761/17305/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Мальцев Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Справа № 761/17305/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Офісу великих платників податків

Державної фіскальної служби України

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про скасування постанови від 09.11.2018 р. № 16-42-04 про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року позов було задоволено в повному обсязі: оскаржувану позивачем постанову скасовано та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ЄСВ за спірний період державним підприємством, керівником якого є позивач, вже був сплачений, що вина позивача у несвоєчасній сплаті ЄСВ відсутня, що відповідачем не доведено дотримання процедури накладення на позивача спірного штрафу 1360,00 грн., врахування при винесенні спірної постанови характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, зокрема взагалі наявності вини позивача, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також не надано доказів, в яких сумах не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та дати такої сплати (коли були усунуті порушення) та не доведено, що сума несвоєчасної сплати ЄСВ перевищує 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є граничною межею для притягнення керівника до відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, що застосована відповідачем.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач вчинив правопорушення, за яке його і було притягнуто до відповідальності, оскільки ДП «Регіональні електричні мережі» було несвоєчасно сплачено ЄСВ за період з 21.07.2018 р. по 19.09.2018 р.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.10.2018 р. головним державним ревізором-інспектором складено протокол № 16/42-04 в якому зазначено, що ОСОБА_1 - виконуючий обов`язки генерального директора ДП «Регіональні електричні мережі» вчинив дії щодо несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.07.2018 р. по 19.09.2018 р., чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП.

У вказаному протоколі також зазначено, що позивача повідомлено про розгляд адміністративної справи 09.11.2018 р. у приміщенні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - м. Київ, вул. Дегтярівська.11-Г каб.305.

Зазначений протокол підписано ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що строк притягнення до адміністративної відповідальності сплив, що на день написання цих пояснень єдиний внесок ДП сплачено і що підприємство не мало можливості сплатити внесок раніше через відсутність фінансової спроможності.

09.11.2018 р. заступник начальника Офісу великих платників податків ДФС України на підставі зазначеного протоколу виніс постанову якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу ву розмірі 1360,00 грн.

У цей же день ОСОБА_1 отримав таку постанову, що підтверджується його підписом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Так, відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений ст. 9 Закону № 2464-VI.

Абзац перший частини сьомої цієї статті передбачає, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку VI від 08.07.2010">законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 4 статті 165-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки апеляційного суду.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано відповідальність керівників підприємств за несвоєчасну сплату ЄСВ, яка настає в разі порушення підприємством відповідного обов`язку на суму більше 300-т неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, підставою для застосування відповідного стягнення є наявність в її діях (бездіяльності) особи, що притягається до такої відповідальності, відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було доведено, що сума несвоєчасної сплати ДП «Регіональні електричні мережі» керівником якого (в.о. генерального директора) є позивач перевищує мінімальну межу (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), регламентовану ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, за якою якого притягнуто до відповідальності.

Крім того, відповідачем не доведено наявності вини позивача, що є кваліфікуючою ознакою суб`єктивної сторони для притягнення до відповідальності за казаною нормою КУпАП, як і не доведено, що при винесення спірної постанови ним було враховано особу порушника, його майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування в адміністративних справах покладено саме на суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі, яким є апелянт.

При цьому, самі лише доводи апелянта про те, що позивач вчинив правопорушення, за яке його і було притягнуто до відповідальності, оскільки ДП «Регіональні електричні мережі» було несвоєчасно сплачено ЄСВ за період з 21.07.2018 р. по 19.09.2018 р., з огляду на вищезазначене, не доводять наявності законодавчо визначених підстав для накладення на нього штрафу.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо протиправності спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, необхідності її скасування та закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та без допущення порушення норм процесуального права, які б надавали підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 27 серпня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: