Справа № 817/153/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 817/153/18

адміністративне провадження № К/9901/17736/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 817/153/18

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та сатисфакції

за касаційною скаргою Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Багрій В. М., Качмар В. Я., Старунський Д. М.) від 06 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, в якому просив:

«- визнати продовження (з 12 червня 2012 року по даний час) Володимирецькою селищною радою Володимирецького району Рівненської області протиправної бездіяльності, що визначена постановою Володимирецького районного суду від 20 травня 2008 року (справа № 2-а-4/08), цинічного саботажу виконанням вказаної постанови, зухвалого порушення загальних засад цивільного законодавства визначених п. 5, 6 ч. 1 ст. 5 ЦК України, нездійснення позитивних дій та не дотримання принципу недискримінації у своїй діяльності відповідно до ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», порушення ст. ст. 3, 47, 124 Конституції України, порушення ст. 6, 13 Конвенції, невжиття позитивних дій дискримінації і дискредитації щодо його сім`ї в цілому та до нині - незаконними і протиправними;

- визнати бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, щодо виконання виконавчого провадження № 52029878 по виконанню постанови Володимирецького районного суду від 20 травня 2008 року (справа № 2-а-4/08) у строки визначені Законом України «Про виконавче провадження», як і не вжиття заходів передбачених даним законом та нездійснення позитивних дій та не дотримання принципу недискримінації у своїй діяльності відповідно до ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» - незаконними і протиправними;

- стягнути з обох відповідачів солідарно на його користь моральну шкоду у розмірі по 200000,00 грн. з кожного відповідача;

- стягнути з обох відповідачів солідарно на його користь справедливу сатисфакцію у національній валюті, кошти (гривні) у сумі еквівалентній 95000,00 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахунку на мою користь, що на день подачі позову складає 2683750,00 грн.»

2. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та сатисфакції передано за підсудністю до Володимирецького районного суду Рівненської області.

3. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що після винесеної Житомирським апеляційним адміністративним судом постанови від 11 червня 2012 року у справі № 2-а-4/08 відповідач і надалі продовжує цинічно, зухвало і протиправно саботувати таке рішення суду, завдавати сім`ї позивача моральну шкоду та не виконувати, порушувати Конституційні вимоги (ст. ст. 3, 47, 124), національне право та вимоги ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке невиконання рішення суду триває і до нині.

4. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та сатисфакції.

5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року та прийнято постанову, якою частково задоволено позов.

Визнано неправомірною бездіяльність Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області, яка полягає в тривалому, з 12 червня 2012 року і по даний час, невиконанні постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року щодо виконання обов`язку придбати для ОСОБА_1 квартиру, що має відповідати вимогам ст. ст. 48, 50 ЖК України.

Стягнуто з Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області на користь ОСОБА_1 60000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

В решті позову - відмовлено.

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 21 червня 2019 року Володимирецька селищна рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року та залишити в силі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року.

7. Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року відкрито провадження за касаційною скаргою Володимирецької селищної ради та установлено десятиденний строк з моменту отримання копії зазначеної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу; відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення.

8. 07 серпня 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу Володимирецької селищної ради, в якому позивач просить:

«- виключити з числа доказів сумнівну ухвалу Кузнецовського міського суду від 19 жовтня 2018 року щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

- відмовити у задоволенні касаційної скарги Володимирецької селищної ради у скасуванні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року на підставі наведених у даній скарзі підстав;

- переглянути постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову, скасувати її та прийняти нове рішення про повне задоволення позову;

- винести окрему ухвалу щодо селищного голови Володимирецької селищної ради О. Осмоловича та фахівця ради в сфері права (юрисконсульта) Л. Блищик.»

9. 12 серпня 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про прискорення розгляду справи.

10. 14 серпня 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява із викладенням обставин справи, цитуванням норм права, що на думку позивача, мають значення для розгляду справи, а також містить висновки та судження щодо спірних правовідносин у цій справі.

11. Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2019 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою Рівненської області , згідно з якою ОСОБА_1 відмовляється від подальших своїх позовних вимог до Володимирецької селищної ради про надання йому житла, стягнення моральної та матеріальної шкоди за порушення правил обліку осіб, що потребують житла, а Володимирецька селищна рада зобов`язується надати йому житло, яке буде в наявності, позачергово.

13. Володимирецька селищна рада свого обов`язку за укладеною мировою угодою не виконала, що стало приводом для звернення ОСОБА_1 до суду.

14. Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2008 року, зобов`язано Володимирецьку селищну раду забезпечити ОСОБА_1 житлом відповідно до умов зазначеної мирової угоди сторін. Дане рішення суду відповідачем не виконувалося, внаслідок чого ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до суду з позовом.

15. Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року у справі № 2-а-4/08 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради, допущену при виконанні ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року про затвердження умов мирової угоди щодо забезпечення ОСОБА_1 житлом.

Зобов`язано Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди, для чого у будь-який спосіб надати ОСОБА_1 житло.

Стягнуто з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю, у сумі 10000,00 грн., справедливу сатисфакцію за порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 в сумі 60000,00 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконної бездіяльності Володимирецької селищної ради щодо невиконання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 листопада 2003 року про видачу ОСОБА_1 ордера на квартиру АДРЕСА_1 , під час чинності цього рішення - відмовлено.

16. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2012 року постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 справедливої сатисфакції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову в цій частині позову;

Скасовано постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконної бездіяльності Володимирецької селищної ради щодо невиконання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 листопада 2003 року про видачу ОСОБА_1 ордера на квартиру АДРЕСА_1 , під час чинності цього рішення, та прийнято нову постанову, якою ці позовні вимоги задоволено.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року в частині зобов`язання Володимирецької селищної ради вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди змінено, - виключено слова «для чого у будь-який спосіб надати ОСОБА_1 житло».

В решті постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року залишено без змін.

17. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року заяву ОСОБА_1 задоволено та змінено спосіб виконання постанови цього суду від 05 червня 2007 року у зв`язку з неможливістю виконання судового рішення про забезпечення житлом та стягнуто з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 164004,75 грн. для придбання житла.

18. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року абзац другий резолютивної частини ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року викладено у наступній редакції: «Змінити спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року та зобов`язати Володимирецьку селищну раду придбати для ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам ст.ст. 48, 50 ЖК України».

19. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2008 року постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 вересня 2007 року скасовано та визнано бездіяльність Володимирецької селищної ради та посадових осіб Володимирецької селищної ради по виконанню ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою - неправомірною.

Зобов`язано Володимирецьку селищну раду виконати відповідно до чинного законодавства України зобов`язання, які виникли внаслідок затвердження ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року мирової угоди між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою.

20. Рішенням Європейського суду з прав людини від 06 червня 2013 року (справа «Кононова та інші проти України») визначено, що держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь, зокрема, ОСОБА_1 , які залишаються невиконаними. Згідно з додатком № 1 до рішення ЄСПЛ невиконаними рішеннями суду стосовно ОСОБА_1 була ухвала Володимирецького районного суду від 16 липня 2002 року, змінена ухвалою того ж суду від 26 червня 2008 року (у світлі рішення того ж суду від 05 червня 2007 року та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2008 року).

21. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року, зміненою постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року в частині стягнення відшкодування завданої моральної шкоди, - була визнана протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради щодо тривалого невиконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року, постановленої у справі № К-7011/09, якою Володимирецьку селищну раду Рівненської області зобов`язано придбати та надати у користування ОСОБА_1 квартиру, що має відповідати вимогам ст.ст. 48, 50 ЖК України; визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень ДВС України щодо тривалого невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 06 червня 2013 року в частині зобов`язання держави виконати рішення національних судів.

22. На виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року, яка змінена постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2012 року, у справі № 2-а-4/08, 25 червня 2012 року було видано два виконавчих листи. За вказаними листами було відкрито виконавчі провадження № 33609672 та № 33610492.

23. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 33609672 з Володимирецької селищної ради стягнуто відшкодування за моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю, в сумі 10000,00 грн.

24. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 33610492 зобов`язано Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди від 16 липня 2002 року.

25. Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження № 33609672 та № 33610492 є завершеними у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення. Зокрема, дата закінчення ВП № 33610492 - 08 серпня 2013 року, дата закінчення ВП № 33609672 - 03 січня 2013 року.

26. 12 липня 2016 року Володимирецьким районним судом у справі № 2-а-4/08 повторно видано виконавчий лист про виконання рішення, яке сформульовано таким чином: «З метою забезпечення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , визначених мировою угодою сторін від 16 липня 2002 року та ухвалою суду від 16 липня 2002 року, зобов`язати Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди».

27. На підставі виконавчого листа, виданого 12 липня 2016 року Володимирецьким районним судом у справі № 2-а-4/08, відкрито виконавче провадження № 52029878.

28. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили 11 лютого 2019 року, виконавчий лист, виданий 12 липня 2016 року Володимирецьким районним судом у справі № 2-а-4/08, визнано таким, що не підлягає виконанню.

29. 18 березня 2019 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Рівненській області Корольчук Н. І. у зв`язку з визнанням виконавчого листа № 2-а-4/08 від 12 липня 2016 року таким, що не підлягає виконанню, прийнято постанову, якою виконавче провадження № 52029878 - закінчено.

30. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання постанови Володимирецького районного суду від 20 травня 2008 року у справі № 2-а-4/08, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

31. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довів факту порушення своїх прав з боку Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області, яке, на його думку, полягало у бездіяльності такого суб`єкта владних повноважень щодо тривалого невиконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року у справі № 2-а-4/08, оскільки таке рішення виконане 08 серпня 2013 року в ході його примусового виконання.

32. Отже, суд першої інстанції керувався відсутністю факту наявності у позивача порушеного права під час виконання зазначеного вище рішення суду та, як наслідок, дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем не виникало жодних публічних правовідносин, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

33. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов протилежних висновків та зазначив таке.

34. Рішення суду щодо обов`язку Володимирецької міської ради придбати для ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам ст. ст. 48, 50 ЖК України, реально не виконано як після прийняття постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року, яка набрала законної сили 11 червня 2012 року, так і прийняття Рішення Європейського Суду з прав людини від 06 червня 2013 року та наступних судових рішень національних судів України (постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року).

35. 08 серпня 2012 року державний виконавець закінчив виконання виконавчого листа щодо зобов`язання вжити невідкладних заходів по виконанню умов мирової угоди від 16 липня 2002 року, в той час коли такого обов`язку у відповідача вже не існувало, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року було змінено спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року та зобов`язано Володимирецьку селищну раду придбати для ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам ст. ст. 48, 50 ЖК України.

36. Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначене є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо невиконання за рішенням суду обов`язку придбати квартиру - неправомірною.

37. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції зазначив, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає в тривалому без поважних причин не виконанні судового рішення, позивач переніс душевні страждання та моральні переживання, які викликані відірванням від звичного способу життя, необхідністю витрати значного часу для захисту порушеного права в судах, тривалим протягом значного часу порушенням його житлових прав, тривалим і впертим невиконанням відповідачем покладеного судами обов`язку забезпечити позивача житлом, незадовільним станом здоров`я як інваліда 2 групи, відтак зазнав моральної шкоди.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

38. Скаржник, у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

39. Зокрема скаржник зазначив, що предметом доказування у цій справі є факт виконання/невиконання відповідачем рішення суду у справі № 2-а-4/08. Проте суд апеляційної інстанції безпідставно об`єднав зобов`язання за судовими рішення у різних судових справах № 2-а-4/08 та № 6-а-4/08, у неіснуюче судове рішення, змінивши у такий спосіб зміст прийнятих судами у різних справах рішень. Так, згідно резолютивної частини оскаржуваного судового рішення у цій справі, апеляційний суд визнав неправомірною бездіяльність відповідача щодо виконання обов`язку придбати для позивача квартиру, що має відповідати вимогам ст. 48, 50 ЖК України, проте жодним судовим рішенням на відповідача не покладено такого обов`язку.

40. Крім того, скаржник зазначив, що змінюючи на власний розсуд підставу позову, апеляційний суд у незаконний спосіб змінив зміст резолютивної частини судового рішення - постанови Володимирецького районного суду від 20 травня 2008 року у справі № 2-а-4/08.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

41. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

42. Предметом спору у цій справі є перевірка протиправності бездіяльності відповідача щодо тривалого невиконання рішення суду у справі № 2-а-4/08.

43. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

44. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

45. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VII (редакція Закону чинна, на час звернення до суду з адміністративним позовом, далі - Закон № 1404-VII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

46. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VII підлягають примусовому виконанню виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

47. Статтею 19 Закону № 1404-VII визначені права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, відповідно до яких сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

48. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

49. Відповідно до п. 9 ст. 39 Закону № 1404-VII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

50. Згідно ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

51. Відтак, Суд зазначає, що законодавством, яке регулює правовідносини під час виконання рішення суду уповноваженим на це органом, встановлено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності посадових осіб такого органу та порядок притягнення до відповідальності осіб винних у невиконанні рішень та законних вимог спрямованих на виконання судового рішення.

52. Окрім цього, Суд звертає увагу, що статтею 382 КАС України визначено порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, згідно якої особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

53. З наведеного слідує, що процесуальним законом встановлено спеціальну процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час виконання рішення суду, ухваленого не на користь такого суб`єкта.

54. Колегія суддів, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, перевіривши мотиви та підстави звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, а також проаналізувавши оскаржуване судове рішення, дійшла наступного висновку.

55. Скаржник у своїй касаційній скарзі наголошує на тому, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права - норми Закону України «Про виконавче провадження», що регулюють порядок виконання судових рішень та закінчення виконавчих проваджень внаслідок фактичного виконання судового рішення. Так, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що виконавчі провадження № 33610492 та № 33609672 з виконання судового рішення у справі № 2-а-4/08 закінчені, проте зробив протилежний висновок про триваючу бездіяльність відповідача щодо виконання зазначеного рішення суду.

56. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції надав оцінку спірним правовідносинам з урахуванням обставин встановлених у судових рішеннях у справах № 2-а-4/08 та № 6-а-4/08 та дійшов висновку про бездіяльність відповідача щодо невиконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року в частині обов`язку придбання для ОСОБА_1 квартиру, що має відповідати вимогам ст.ст. 48, 50 ЖК України.

57. За таких обставин, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу в межах її доводів, вважає їх обґрунтованими, та такими, що дають підстави для висновку, що судом апеляційної інстанції не зроблено повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а відтак таке судове рішення не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

58. Приймаючи рішення, суд апеляційної інстанції обмежився цитуванням доводів позивача, не дослідивши доказів по справі з огляду на їх належність та допустимість, а також обмежився лише цитуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» без надання обґрунтування щодо їх застосування. Крім того, в порушення вимог процесуального закону, апеляційний суд не надав оцінки всім аргументам учасників справи та без належного обґрунтування здійснив вихід за межі позовних вимог.

59. Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

60. Отже, колегія судді доходить висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасування, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

61. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

62. Щодо вимоги ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову, скасування її та прийняття нового рішення про повне задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає таке.

63. Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

64. Отже, ОСОБА_1 не позбавлений права на касаційне оскарження зазначеного судового рішення, відповідно до вимог КАС України, тоді як оскарження судового рішення шляхом висловлення такого прохання у відзиві на касаційну скаргу, чинним процесуальним законом не передбачено.

65. Вимоги ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали щодо селищного голови Володимирецької селищної ради О. Осмоловича та фахівця ради в сфері права (юрисконсульта) Л. Блищик є безпідставними, з огляду на таке.

66. Згідно ч. 1, 2, 8 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.

67. Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

68. Суд зазначає, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.

69. З огляду на те, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, та, як наслідок, відсутності встановленого порушення закону особами визначеними ОСОБА_1 , відтак відсутні підстави для постановлення окремої ухвали.

70. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

71. Враховуючи викладене, Суд доходить висновку, що оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки судом не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

72. Під час нового розгляду суду слід врахувати вищенаведене та ухвалити законне та обґрунтоване рішення за результатами повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

73. За таких обставин справу необхідно направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі № 817/153/18 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов