Справа № 280/3492/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 серпня 2019 року Справа № 280/3492/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, )

про зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугою років з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати за період з 01.07.2012 року по 31.12.2015 року включно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона працювала в органах прокуратури Запорізької області з 18.10.1979 по 23.05.2005 та набула право на пенсію за вислугу років. З 14.01.2004 їй визначено розмір пенсії, який становить 90% від суми місячного заробітку відповідно до Закону «Про прокуратуру» №1789-ХІІ. 08.08.2016 року відповідач листом повідомив позивача про те, що у 2012 році ним був проведений перерахунок призначеної пенсії за новою довідкою про заробітну плату, при якому розмір пенсії визначено з урахуванням редакції ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на дату звернення із заявою про перерахунок пенсії та змінено її розмір з 90% від суми місячної заробітної плати на 80%. Вважаючи дії відповідача незаконними позивач звернулась з позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, що зазначена в довідці прокуратури Запорізької області №18-602 від 25.07.2016 року відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії). Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у справі №336/4616/16-а позов задоволено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 у справі №336/4616/16-а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скасовано та прийнято постанову, якою зобов`язано Управління Пенсійного України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати. Позивач вважає, що відповідач протиправно при здійсненні позивачу перерахунку пенсії в 2012 році зменшив відсотковий розмір пенсії з 90% до 80%. Перерахунок призначеної пенсії з 90% від розміру місячної заробітної плати на 80% було здійснено відповідачем з 01.07.2012 року, а відновлено нарахування 90% від розміру місячної заробітної плати за постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з 01.01.2016 року. Таким чином за період часу з 01.07. 2012 по 01.01.2016 перерахунок не здійснювався. З огляду на зазначене, просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/3492/19.

Ухвалою суду від 22.08.2019 замінено сторону відповідача у справі з первинного Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 07.08.2019 вх.№32706, в якому зазначено, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки позивачу у 2016 році було відомо про зменшення у 2012 році відсоткового розміру пенсії з 90% до 80%. В обґрунтування вказаних доводів відповідач послався на те, що у 2016 році Позивач звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок виплати пенсії з 01.01.20116 в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, що зазначена у довідці прокуратури Запорізької області №18-602 від 25.07.2016 відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»). Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30.08.2016р. у справі №336/4616/16-а позов задоволено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016р. у даній справі постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов задоволено частково, управління зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати. На виконання постанови апеляційного суду від 17.10.2016 управлінням перераховано пенсію позивачу з 01.01.2016 в розмірі 90% до 80%. За таких обставин, із урахуванням ст. 122 КАС України та положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262, вважає недоречним посилання позивача на правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 19.03.2019 у справі №806/1952/18 (К/9901/66396/18), оскілки в ній розглянуто інші правовідносини. У зв`язку з викладеним, просить залишити адміністративний позов без розгляду.

21.08.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№34633), у якій зазначено про необґрунтованість доводів відповідача щодо пропуску строку позовної давності для звернення до суду, оскільки позивачем було у позовній заяві обґрунтовано процесуальну можливість звернення до суду з позовною заявою та вказаними в ній вимогами правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.03.2019 року у справі №806/1952/18. Крім того зазначає про незгоду із запереченням відповідача проти правильності обґрунтування позову оскільки правова позиція Верховного Суду сформульована з інших правових відносин, відмінних від тих, що є предметом розгляду у справі №280/3492/19. Вказане твердження позивач обґрунтував тим, що в постанові від 19.03.2019 року у справі №806/1952/18 Верховний Суд висловив позицію, яка носить загальну сферу застосування та наскрізний характер у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію. Інше тлумачення, в тому числі і те, яке вказано відповідачем у відзиві на позовну заяву, могло б свідчити про наявність дискримінаційного підходу Верховного Суду у вирішенні спорів громадян з органом пенсійного фонду за ознаками професії, що було б порушенням вимог Конституції України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами ч. 2 ст. 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ОСОБА_1 з січня 2004 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ. На момент призначення пенсії позивач набула право на отримання 90% від суми місячного заробітку.

Прокуратурою Запорізької області позивачу видано довідку № 18-602 вих.-16 від 25.07.2016, відповідно до якої сума заробітної плати для нарахування пенсії становить 9458,39 грн.

25.07.2016 позивач звернувся з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки № 18-602 вих.-16 від 25.07.2016, однак відповідач листом від 29.07.2016 відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

08.08.2016 відповідач своїм листом повідомив позивача про те, що при первинному призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ було розраховано пенсію у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. Однак, в 2012 році позивачу був проведений перерахунок пенсії за новою довідкою про заробітну плату, при якому розмір пенсії позивача визначено з урахуванням редакції ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії та змінено з 90% від суми місячної заробітної плати на 80%.

Підставою зменшення розміру є розпорядження відповідача № 189853 від 03.09.2012 року, яким з 01.07.2012 року розмір пенсії визначено у 80% від суми місячної заробітної плати.

Зміну розміру призначеної мені пенсії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя мотивувало зміною законодавства, зокрема, прийняттям Закону № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким внесені зміни у статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя незаконними позивач звернулась з адміністративним позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, що зазначена в довідці прокуратури Запорізької області №18-602 від 25.07.2016 року відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції на час призначення пенсії).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у справі №336/4616/16-а позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 у справі №336/4616/16-а постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано Управління Пенсійного України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати.

Прийняту за результатами судового розгляду постанову суд апеляційної інстанції мотивував тим, що Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначались статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...) Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Таким чином, перерахунок призначеної пенсії Позивача з 90% від розміру місячної заробітної плати на 80% було здійснено Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 01.07.2012 року, а відновлено нарахування 90% від розміру місячної заробітної плати з 01.01.2016 року.

Отже, за період часу з 01.07.2012 по 01.01.2016 перерахунок не здійснювався.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ , який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Зміни, що внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

19.03.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №806/1952/18 адміністративне провадження №К/9901/66396/18 висловив правову позицію, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в пергу чергу, з боку держави.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком».

Відповідно до п. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність порушеного права позивача, що є підставою для звернення до суду з вимогою про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за період з 01.07.2012 по 31.12.2015 включно, виходячи з 90% від розміру місячної заробітної.

Як зазначалось, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 у справі № 336/4616/16-а встановлено, що відповідач протиправно при здійсненні позивачу перерахунку пенсії в 2012 році зменшив відсотковий розмір пенсії з 90% до 80%, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату позивачу пенсії в розмірі 90% від місячної заробітної плати підлягають задоволенню 01.01.2016.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.2015 у справі № 21-4289а15 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки обставини, які становлять підставу цього позову встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 у справі №336/4616/16-а, яка набрала законної сили і не скасована, то позивач звільнений від доказування цих обставин.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не було порушено строки звернення до суду, у зв`язку із чим, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду на підставі ст.123 КАС України, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Суд також звертає увагу на положення ст. 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, визначається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Нормою ст. 46 Конституції України гарантовано право особи на соціальний захист, що включає і право на забезпечення громадян у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що відповідач не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

19.08.2019 через канцелярію Запорізького окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконання судового рішення у разі, якщо судове рішення прийнято не на користь суб`єкта владних повноважень шляхом зобов`язання останнього протягом 30 днів з моменту набрання чинності судовим рішенням подати звіт про його виконання.

Суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обов`язком.

З огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для застосування ст. 382 КАС України.

Крім того, гарантія виконання судового рішення забезпечується також положеннями ст. 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № N1D7G3651M від 16.07.2019.

У зв`язку із викладеним, судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про зобов`язати вчинити дії, - задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за вислугою років з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати за період з 01.07.2012 року по 31.12.2015 року включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.08.2019.

Суддя М.С. Лазаренко