Справа № 592/9616/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 р.Справа № 592/9616/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Котенко О.А., вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська, 40009, повний текст складено 24.07.19 року по справі № 592/9616/19

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового Андрія Івановича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового Андрія Івановича, в якому просить суд скасувати постанову серії ДП18 №044698 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до якої він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425,00грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2019 року близько 18:00 год., проїжджаючи перехрестя вулиць Степана Бандери та Косівщинської в м.Суми, він виконав усі вимоги та приписи ПДР України - здійснив зупинку перед стоп - лінією та пропустив транспортні засоби, які рухалися по головній дорозі, а потім продовжив проїзд перехрестя. Отже, з викладених підстав, вважає оскаржувану постанову неправомірною, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

12 червня 2019 року рішенням Київського районного суду м. Харкова у задоволенні позову ОСОБА_4 до інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ямшинського Олега Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зокрема, позивач зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам останнього про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не встановлює таку обставину, як здійснення ним зупинку перед стоп лінією та не може бути належним та допустимим доказом по справі. Отже, вважає що відсутні докази скоєння ним адміністративного правопорушення, а тому його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ДП18 №044698 від 30.05.2019 року, винесеною поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштовим А.І. на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП: 30.05.2019 о 17 год. 54 хв. в м.Суми на перехресті вулиць Степана Бандери та вулиці Косівщинська, керуючи транспортним засобом HYNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_1, здійснюючи рух прямо не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.3 Правил дорожнього руху України (а.с.3).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а порушення позивачем вимог п.16.3. Правил дорожнього руху підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про Національну поліцію поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про Національну поліцію під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують зазначені Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 №044698 від 30.05.2019 року поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштовим А.І. встановлено, що 30.05.2019 о 17 год. 54 хв. в м.Суми на перехресті вулиць Степана Бандери та вулиці Косівщинська, керуючи транспортним засобом, керуючи транспортним засобом HYNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1 здійснив рух прямо не надавши перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.3 Правил дорожнього руху України, скоївши правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з чим до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів, та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п.16.3 Правил дорожнього руху, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Отже, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у звязку з порушенням п.16.3 ПДР України та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем, на підтвердження своєї позиції по справі, надано відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля поліцейських, з якого вбачається, що 30.05.2019 року близько 18год. автомобіль ОСОБА_1, рухаючись по другорядній дорозі, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, щоб надати дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі. Такими діями позивач ОСОБА_1 порушив п.16.3 Правил дорожнього руху.

При цьому, в оскаржуваній постанові міститься посилання на зазначений відеозапис.

Доводи апелянта про те, що він не порушував вимог дорожнього знаку п.16.3 ПДР України, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що з наявного відеозапису чітко вбачається, що позивачем не було надано переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі.

Так, наявним відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля повністю підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, процедура розгляду справи після зупинки автомобіля фіксувалась на нагрудну камеру співробітника поліції.

Із зазначеного відеозапису з нагрудної камери вбачається, що інспектором розяснено причину зупинки позивача, розяснені ОСОБА_1 його права.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що поліцейським дотримана процедура розгляду справи, розяснені права та можливість надати пояснення, що підтверджується відеозаписом. З наданого відеозапису вбачається, що будь-якого упередження зі сторони поліцейського не було. Так, наявним відеозаписом підтверджується, що позивачу під час розгляду справи було роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ, які йому були зрозумілі. Ніяких клопотань про залучення до участі у справі адвоката, оголошення перерви для надання можливості скористатися правовою допомогою та підготовкою до справи, позивач не заявляв. Спілкування поліцейського із позивачем зафіксовано в хронологічному порядку як і відбувались усі події.

Наданий суду відеозапис з нагрудної камери є належним та допустимим доказом, узгоджується із іншими дослідженими доказами, зокрема, з відеозаписом реєстратора зі службового автомобіля співробітників поліції.

Отже, наявні в справі докази підтверджують рух автомобіля позивача прямо не надавши перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, як наслідок, порушення позивачем вимог пункту 16.3 Правил дорожнього руху.

З огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обовязки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобовязаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП прийнята з дотриманням норм чинного законодавства і підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.07.2019 року по справі № 592/9616/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 21.08.2019 року