Справа № 640/20966/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

23 серпня 2019 року Справа № 640/20966/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Епель О.В., суддів: Лічевецького І.О., Степанюка А.Г. у м. Києві, перевіривши клопотання Державної фіскальної служби України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СКС» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СКС» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №865343/38591109 від 31 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 червня 2018 року №5007438, зобов`язавши відповідача зареєструвати податкову в Єдиному державної реєстрі податкових накладних датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №865345/38591109 від 31 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 червня 2018 року №5007454, зобов`язавши відповідача зареєструвати податкову в Єдиному державної реєстрі податкових накладних датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №865348/38591109 від 31 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 червня 2018 року №5007447, зобов`язавши відповідача зареєструвати податкову в Єдиному державної реєстрі податкових накладних датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №865350/38591109 від 31 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 червня 2018 року №5007453, зобов`язавши відповідача зареєструвати податкову в Єдиному державної реєстрі податкових накладних датою її подання;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №865353/38591109 від 31 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 червня 2018 року №5007444, зобов`язавши відповідача зареєструвати податкову в Єдиному державної реєстрі податкових накладних датою її подання.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2019 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в позові в повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність належного бюджетного фінансування.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення суду ним отримано 05.03.2019 р., що ДФС вже зверталася з відповідною апеляційною скаргою, яку було повернуто внаслідок несплати судового збору та зазначає про граничний річний строк на апеляційне оскарження суб`єктом владних повноважень рішення суду.

1. Перевіряючи наявність правових підстав для задоволення клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що до апеляційної скарги ДФС додано платіжне доручення від 09.07.2019 р. про сплату судового збору.

Отже, у даному випадку відсутні достатні правові підстави та взагалі доцільність звільнення апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі, який ним вже сплачено.

2. Перевіряючи наявність правових підстав для задоволення клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Оскаржуване апелянтом рішення суду першої інстанції було ухвалено 15.02.2019 р., копію цього рішення апелянт, як він сам зазначає у своїй скарзі, отримав 05.03.2019 р., а апеляційну скаргу подав 12.08.2019 р., тобто з пропуском тридцятиденного строку на його оскарження.

При цьому, з матеріалів апеляційної скарги вбачається, що судовий збір за її подання ДФС сплачено 09.07.2019 р., однак до суду апелянт звернувся зі спливом ще більше ніж місяця від цієї дати.

Разом з тим, дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

У свою чергу, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання апеляційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку звернення до суду визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких, держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

У свою чергу, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

При цьому, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не є поважними і підстави для його поновлення за даним клопотанням відсутні.

Керуючись ст.ст. 133, 295, 298, 321, 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань Державної фіскальної служби України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СКС» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач

Судді: