Справа № 1.380.2019.001049
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001049
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

22 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого-судді Брильовського Р.М.,

секретар судового засідання Сільник Н.Є.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про закриття провадження у справі №1.380.2019.001049 за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Футей Оксани Дмитрівни , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Пустомитівська міська рада Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору відповідача - ЛМКП «Львівтеплоенерго», ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо внесення відомостей про державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки загальною площею 0.0996 га із кадастровим номером :04:001:0017 з цільовим призначенням 11.04 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області скасувати записи в Державному земельному кадастрі та Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0.0996 га із кадастровим номером :04:001:0017 з цільовим призначенням 11.04 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води);

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Футей О.Д. №РВ-018 від 05.09.2018, про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області внести відомості до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0, 2477 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви ОСОБА_1 , поданої 22.08.2018, і доданих до неї документів.

Від представника відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, 14.05.2019 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що спір у справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Вказав, що, звертаючись до суду із цим позовом, позивач має намір усунути допущені, на його думку, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, порушення свого переважного права на земельну ділянку, на якій розташовано нерухоме майно, що перебуває у його власності. Відтак, цей спір є цивільно-правовим та його вирішення має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

В підготовче засідання представники осіб, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, не з`явилися.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ЛМКП «Львівтепленерго» надійшла заяв про проведення підготовчого засідання без її участі та просила суд при прийнятті рішення взяти до уваги відомості, зазначені в поясненнях, наданих в процесі розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

У ході розгляду справи суд встановив такі фактичні обставини справи.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Пустомитівської міської ради Львівської області №1191 від 18.07.2018 року затверджено акт про встановлення меж земельної ділянки, що належить позивачу, площею 0,2477 за адресою: АДРЕСА_1 .

22.08.2018 року позивач звернувся до відповідача, Відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Підставою звернення слугувало присвоєння виділеній позивачу земельній ділянці кадастрового номеру.

05.09.2018 року відповідач прийняв оскаржуване рішення №РВ-018, згідно якого позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав:

- невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме:

Відповідно до вимог п. «б» частини другої статті 198 Земельного кодексу України не погоджено межі суміжними власниками (користувачами), наведеними в описі меж кадастрового плану земельної ділянки, а саме: від А до Б .

- невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою : 04:001:0017 Площа співпадає на 0,1688% - ПП "Геокапітал", ОСОБА_5

Позивач, серед іншого, з вказаним рішенням не погоджується, оскільки таке, на його думку, прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, зокрема Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051. Вважаючи, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Однак у контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між його суб`єктами, суд вважає, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)

Відповідно до п.п.1, 2, ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Позивач звернувся до адміністративного суду, вважаючи, що оспорюване рішення відповідача №РВ-018 від 05.09.2018 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку із кадастровим номером : 04: 001:0017 стосується законного інтересу позивача, оскільки останній правомірно очікував на набуття такої земельної ділянки у власність.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_6 , позивач 05.07.2018 року набув право власності на житловий будинок.

Відповідно до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В силу вимог ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває в користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналізуючи зміст викладених норм, слідує висновок, що набуття речового права на земельну ділянку особою, яка набула право власності на розміщене на ній нерухоме майно, відбувається шляхом переходу від попереднього власника (користувача) земельної ділянки.

Отже, предметом спору у даній справі є захист, зокрема, права власності, порушеного, на думку позивача, відповідачем, який прийняв оскаржувані рішення. По своїй суті, доведення позивачем протиправності рішень є спором про доведення права на земельну ділянку. Тому, щоб вирішити спір про протиправність дій та скасування прийнятих відповідачем рішень, має бути розв`язано конкуренцію підстав виникнення права власності на спірну земельну ділянку.

Отже, звертаючись до суду із цим позовом позивач має намір усунути допущені, на його думку, органом виконавчої влади порушення свого переважного права на земельну ділянку, на якій розташовано нерухоме майно, що перебуває у його власності.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, предметом позову у цій справі є не оскарження процедури прийняття рішень суб`єктом владних повноважень щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а забезпечення можливості набуття речового права на земельну ділянку під об`єктами нерухомості, які належать позивачу на праві власності, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року (справа №661/3925/16-а) та від 12.12.2018 року (справа №809/48/18).

У справі №915/1377/17, розглянутій 04.09.2018 року також Великою Палатою Верховного Суду, зроблено наступний висновок:

" 5.14. … державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

5.15. Якщо ж, на думку позивача, в результаті державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_8 (суб`єктом звернення за такою послугою) порушується право власності позивача на земельну ділянку, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і є відповідачем у спорі, про захист цивільного права позивача на земельну ділянку шляхом скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності за цією особою.

5.16. При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача, тобто визначення позивачем Третьої Миколаївської нотаріальної контори як відповідача у поданому позові не свідчить про наявність у цій справі адміністративно-правового спору між позивачем та цією конторою.

5.17. Спір про скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за таким позовом має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано".

В той же час, суд звертає увагу, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд приходить висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів. Оскільки такий виник із цивільних відносин, його вирішення віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, відповідно до підсудності, визначеної Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами ч.2 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.132 цього Кодексу, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд встановив, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3073,60 грн. Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №0.0..1 від 05.03.2019 року, а також відомостями з КП "ДСС" про зарахування сплачених коштів на рахунок УДКС у Залізничному районі м. Львова.

За таких обставин, оскільки провадження у справі закрито, суд вважає, що позивачеві слід повернути сплачений ним за подання цього позову судовий збір в сумі 3073,60 грн.

Водночас суд роз`яснює позивачеві, що в силу вимог ч.2 ст.239 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про закриття провадження у справі № 1.380.2019.001049 - задовольнити.

Закрити провадження у справі № 1.380.2019.001049 за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Футей Оксани Дмитрівни , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.08.2019.

Суддя Р.М. Брильовський