Справа № 420/1461/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 р. Категорія 109010000м.ОдесаСправа № 420/1461/19
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на додаткове Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року по справі за заявою Громадської організації «Автостоянка «Промінь» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанови та припису, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанови та припису.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 26.02.2019 № 013/19/118-вих. Визнано протиправним та скасовано припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.02.2019.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року заяву Громадської організації «Автостоянка «Промінь» задоволено. Прийнято по справі додаткове рішення, яким стягнуто з бюджетних асигнувань Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь Громадської організації «Автостоянка «Промінь» судові витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Не погодившись з додатковим Рішенням суду першої інстанції, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове Рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити Позивачу в задоволені заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції не врахував, що гонорар адвоката є неспівмірним та не відповідає реаліям.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 10.05.2019 року від представника Громадської організації «Автостоянка «Промінь» до суду першої інстанції надійшла заява про прийняття додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, зокрема стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву про прийняття додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати зазначив, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу, є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідаючими критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року справа №826/856/18.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У відповідних рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Баришевський проти України» від 26.02.2015, заява № 71660/11 (п.95) , «Гімайдуліна та інші проти України від 10.12.2009 року ( п.п.34-36) , «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, заява 72277/01 (п.80), «Меріт проти України» від 30.03.2004 року (п.88), Суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим .

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Таким чином, за результатами аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України та Закону 5076-VI, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження вказаних вимог Позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 21/02/19ас укладений між ГО «Автостоянка «Промінь» та АО «Мітрас» 21.02.2019 року.

Відповідно до п.5 договору розмір гонорару адвоката становить 1000 грн. за одну годину роботи, але не більше 7000 грн. за ведення кожної судової справи в одній інстанції. Сторони погодили, що представництво інтересів в одному судовому засіданні оплачується не менше ніж за одну годину роботи адвоката, навіть якщо судове засідання не відбулося у разі явки адвоката.

Згідно виписки від 06.06.2019 року № 0605-19VU-1526-0191 ГО «Автостоянка «Промінь» сплатила 27.02.2019 року виконавцю передоплату в розмірі 7000 грн.

На підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката в описі послуг у заяві про розподіл судових витрат зазначено наступне:

- ознайомлення та аналіз постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 013/19/118-вих від 26.02.2019, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.02.2019, акту від 12.02.2019, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.02.2019, інших документів, аналіз нормативно-правових актів у сфері містобудівної діяльності з метою підготовки позовної заяви 11.03.2019 - 2 години;

- складання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.02.2019 та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 013/19/118-вих від 26.02.2019; формування додатків до позовної заяви; подання позовної заяви з додатками до Одеського окружного адміністративного суду; підготовка та подання повідомлення про оскарження постанови Управління ДАБК ОМР № 013/19/118-вих від 26.02.2019 до Управління ДАБК ОМР - 12.03.2019 - 3 години;

- участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді по справі № 420/1461/19 08.04.2019 - 1 година;

- участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді по справі № 420/1461/19 15.04.2019 - 1 година;

- ознайомлення та аналіз відзиву Управління ДАБК ОМР на позовну заяву, пояснень, складання подання відповіді на відзив 18.04.2019 - 1 година;

- участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді по справі № 420/1461/19 22.04.2019 - 1 година;

- підготовка та подання клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи № 420/1461/19 26.04.2019 - 0,5 години;

- участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді по справі № 420/1461/19 06.05.2019 - 1 година.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі вказав, на співмірність розміру виплат на оплату послуг адвоката та зазначає, що Позивачем не було надано Відповідачу та суду завчасно детальний розрахунок витрат на правничу допомогу. Крім того, апелянт зазначив, що суд першої інстанції позбавив Відповідача своєчасно та обґрунтовано заявити клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів не погоджується з доцільністю та обґрунтованістю стягнення з апелянта 7000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки дана сума не співмірна з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом.

Отже, враховуючи надані до суду докази, колегія суддів вважає, що до стягнення з Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань витрати за надання правничої допомоги адвокатом, понесених позивачем під час розгляду даної справи, підлягає сума у розмірі 2000 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява Громадській організації «Автостоянка «Промінь» про ухвалення додаткового судового рішення по справі щодо вирішення питання про судові витрати, зокрема стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000 грн.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, - задовольнити частково.

Додаткове Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року по справі № 420/1461/19, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву Громадській організації «Автостоянка «Промінь» про ухвалення додаткового судового рішення по справі, - задовольнити частково.

Прийняти по справі додаткове рішення, яким стягнути з бюджетних асигнувань Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь Громадської організації «Автостоянка «Промінь» судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.