Справа № 360/1947/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1947/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Смішливої Т.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Бутенко К.В.,

представника позивача - Овчаренко О.В. (ордер від 19.04.2019 серії ЛГ № 019959),

представників відповідача - Некрилової О.А. дов. № б/н від 11.10.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом адвоката Овчаренко Олександра Вікторовича в інтересах Комунального підприємства "Благоустрій м. Старобільськ" Старобільської міської ради Луганської області до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Овчаренко Олександра Вікторовича в інтересах Комунального підприємства "Благоустрій м. Старобільськ" Старобільської міської ради Луганської області (далі - позивач) до Головного управління Держпраці у Луганській області (далі- відповідач) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Луганській області які полягають у проведенні (здійсненні) відносно Комунального підприємства "Благоустрій м. Старобільськ" Старобільської міської ради Луганської області позапланового державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Луганській області про накладення штрафу № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС від 22.04.2019.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що за результатами інспекційного відвідування відповідачем складено акт інспекційного відвідування № ЛГ323/486/АВ від 02.04.2019 (надалі по тексту - Акт інспекційного відвідування), припис про усунення виявлених порушень № ЛГ323/486/ЛВ/П від 08.04.2019 (надалі по тексту - припис) та постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС від 22.04.2019 (надалі по тексту - Постанова). Згідно акта інспекційного відвідування виявлені, нібито, порушення частини 1 статті 21 та частини 3 статті 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», а саме те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Виявлений факт, на думку Відповідача, свідчить про порушення вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ № 413 від 17.06.2015.

Позивач вважає дії відповідача щодо інспекційного відвідування протиправними з посиланням на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який, на думку позивача, встановлює мораторій на проведення перевірок суб`єктів господарювання в зоні проведення антитерористичної діяльності.

Зазначив, що Закон України «Основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не містить поняття такого заходу як «інспекційне відвідування», а оскільки вказаний Закон є спеціальним, то посилання відповідача в акті та оскаржуваній постанові на підзаконні акти, зокрема постанову КМУ № 295 від 26.04.2017, вважав недопустимим.

Щодо незаконності постанови про накладення штрафу послався на те, що акт інспекційного відвідування складено поза межами строків перевірки, визначених у наказі про перевірку, а тому вважав, що акт та прийнята на його підставі постанова, складені відповідачем з перевищенням своїх повноважень. Також вказав, що штраф накладено за порушенням ч. 1 ст. 21 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Частиною 3 ст. 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок повідомлення передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

З аналізу вказаних норм позивач робить висновок, що ч. 3 ст. 24 КЗпП України дає визначення, що таке (що мається на увазі) «фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору», яким є допуск працівника до роботи без повідомлення територіальним органам ДФС за місцем обліку як платника ЄСВ про прийняття на роботу в порядку передбаченому постановою КМУ № 413. Однак, по всім працівникам, вказаним в акті, були здійснені відповідні запити з приводу отримання від пенсійного органу інформації про застрахованих осіб КП «Благоустрій м. Старобільськ» за 2019 рік, а також отримання витягів з реєстру застрахованих осіб по цьому підприємству. Вважає, що вказане підтверджує оформлення працівників на роботу згідно вимог трудового законодавства, а тому допуск до роботи законом було дозволено, що в свою чергу виключає порушення ч. 1 ст. 21 та ч.3 ст. 24 КЗпП України. Тобто, п. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, на думку позивача, чітко передбачає умови застосування фінансової санкції, а саме за фактичне допущення працівника до роботи без оформлення трудового договору. В свою чергу, вказана стаття 265 КЗпП України не дає визначення (що мається на увазі), що таке «фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору», а його визначення опосередковано міститься в ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Згідно цієї норми, працівник не може бути допущений до роботи без повідомлення про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому постановою КМУ № 413. Вказана норма закону була дотримана Позивачем, про що свідчать реєстри застрахованих осіб. Тому порушень вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України не було, що виключає застосування штрафних санкцій за статтею 265 КЗпП України.

Відсутність письмового трудового договору, як документу (так би мовити, правочину), відноситься до сфері «інших порушень вимог трудового законодавства» (п. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України) і тягне за собою інші наслідки, й саме накладення фінансових санкцій в іншому розмірі.

З вищевикладених підстав позивач вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 07 червня 2019 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі постанови Головного управління Держпраці у Луганській області № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС від 22.04.2019 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 360/1947/19 (т. 1 арк. спр. 113-115).

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року позов адвоката Овчаренко Олександра Вікторовича в інтересах Комунального підприємства "Благоустрій м. Старобільськ" Старобільської міської ради Луганської області до Головного управління Держпраці у Луганській області залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (т. 1 арк. спр. 84-85).

Ухвалою суду від 29 травня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання (т. 1 арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 23 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті т. 1 арк. спр. 233).

Під час підготовчого провадження від представника ГУ Держпраці у Луганській області 18 червня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 арк. спр. 122-126), в якому зазначено, що Головне управління здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю особами, які використовують найману працю. Зазначений контроль здійснюється відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі - Порядок № 295), шляхом проведення інспекційних відвідувань. До Головного управління надійшло повідомлення Старобільского районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 26.02.2019 про порушення КП «Благоустрій» законодавства про працю в частині фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору, що стало підставою для прийняття наказу від 26.03.2019 № 299 про проведення інспекційного відвідування позивача інспекторами праці Головного управління у строк з 27 по 28 березня 2019 року. На підставі наказу видано направлення від 26.03.2019 № 01-17/346 на проведення інспекційного відвідування. На виконання наказу про проведення інспекційного відвідування 27.03.2019 інспектор прибув до КП «Благоустрій» але через ненадання необхідних документів складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, визначено перелік документів, які необхідно надати та зупинено строк проведення інспекційного відвідування до 29.03.2019, про що повідомлено посадову особу КП «Благоустрій». 29.03.2019 продовжено перевірку та 01.04.2019 встановлено надання неповного обсягу документів, у зв`язку з чим складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, вимогу про надання документів від 01.04.2019 та зупинено строк проведення інспекційного відвідування до 02.04.2019. 02.04.2019 за результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування № ЛГ323/486/АВ (далі - Акт від 02.04.2019 № ЛГ323/486/АВ). Акт підписано керівником КП «Благоустрій», якому вручено другий примірник акта та роз`яснено строки подання зауважень на акт - три робочі дні з дати отримання акта. У встановлений строк зауваження на акт не надійшли, а пізніше було надіслано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення від 02.04.2019. На підставі Акту інспекційного відвідування від 02.04.2019 № ЛГ323/486/АВ, яким виявлено порушення КП «Благоустрій» законодавства про працю щодо фактичного допуску 13 осіб до роботи без укладання трудового договору, оформленого відповідним наказом, та без повідомлення органу ДФС про прийняття їх на роботу, винесено постанову № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС від 22.04.2019 про накладення штрафу. Виявлені порушення підтверджено матеріалами інспекційного відвідування, які підтверджують, що особи, вказані в акті не були оформлені належним чином як працівники підприємства, хоча були допущені до роботи та виконували роботи постійно певний проміжок часу.

Представник відповідача зазначив, що не погоджується з посиланнями представника позивача про дію мораторію на проведення перевірок, оскільки у листі заступника Глави Адміністрації Президента України № 46-01/1905 від 08.10.2018 зазначено, що Указом Президента № 116/2018 завершено проведення широкомасштабної АТО в Донецькій та Луганських областях. Також у листі Директора Департаменту з питань праці Держпраці України від 26.10.2018 № 8508/4/4.1 -ДП-18 Головні управління Держпраці у Донецькій та Луганських областях повідомлені, що АТО припинено 30.04.2018 і що 30.10.2018 закінчується мораторій ка проведення перевірок органами державного нагляду (контролю).

Також відповідач зазначив, що відповідно до частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону. Таким чином, у Головного управління відсутній обов`язок на дотримання норми, передбаченої ст. 4 і цього закону.

Щодо застосування штрафу без перевірки виконання припису вказав, що відповідно до 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності. Відповідно до пункту 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Таким чином, дії посадових осіб Головного управління стосовно винесення припису та Постанови про накладення штрафу, на думку відповідача, відповідають вимогам законодавства з питань праці. З урахуванням зазначеного просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

05.03.2019 до ГУ Держпраці у Луганській області надійшло повідомлення Старобільского районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 26.02.2019 № 741/16.28-34 про звернення стягувача ОСОБА_14 із заявою, що боржник ОСОБА_3 є неофіційно працевлаштованим у КП «Благоустрій» (т. 1 арк. спр. 127).

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 та пункту 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, за результатами аналізу інформації, отриманої від Старобільского районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ГУ Держпраці у Луганській області винесено наказ від 26.03.2019 № 299 «Про проведення інспекційного відвідування комунального підприємства Благоустрій м. Старобільськ», відповідно до якого наказано здійснити інспекційне відвідування у строк з 27 березня 2019 року по 28 березня 2019 року, в ході якого перевірити додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору (т. 1 арк. спр. 128).

ГУ Держпраці у Луганській області 26.03.2019 видано направлення № 01-17/346 на проведення інспекційного відвідування (т. 1 арк. спр. 14).

У зв`язку з неможливістю проведення інспекційного відвідування з причини створення перешкод у діяльності інспектора праці, а саме: ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, інспектором праці складено акт від 27.03.2019 № ЛГ323/486/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, згідно з яким строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 29.03.2019 (т. 1 арк. спр. 129-130).

Також складено вимогу про надання/поновлення документів від 27.03.2019 № 1, яку вручено посадовій особі КП «Благоустрій» (т. 1 арк. спр. 131-132).

Повторно акт про неможливість проведення інспекційного відвідування складено 01.04.2019 за № ЛГ323/486/НД1 та видано вимогу про надання/поновлення документів від 01.04.2019 № 2, строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 02.03.2019 (т. 1 арк. спр. 133-135).

За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 02.04.2019 № ЛГ323/486/АВ (т. 1 арк. спр. 136-140).

В акта інспекційного відвідування відображено, що у КП «Благоустрій м. Старобільськ» працюють: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які допущені до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та 'Її територіальним органам про' прийняття працівника на роботу».

Акт підписано керівником КП «Благоустрій м. Старобільськ» та зазначено, що зауваження будуть надані 04.04.2019.

На підставі акта інспекційного відвідування інспектором праці складено припис про усунення виявлених порушень від 08.04.2019 № ЛГ323/486/АВ/П, яким зобов`язано директора КП «Благоустрій м. Старобільськ» усунути виявлені інспекційним відвідуванням порушення протягом одного місяця. Припис спрямовано на адресу КП «Благоустрій м. Старобільськ» рекомендованим листом та отримано останнім 16.04.2019 (т. 1 арк. спр. 144-146).

Також судом встановлено, що 05.04.2019 директором КП «Благоустрій м. Старобільськ» направлено до ГУ Держпраці у Луганській області заперечення на акт інспекційного відвідування (т. 1 арк. спр. 212-213), які надійшли до відповідача 10.04.2019 та зареєстровані в журналі вхідних документів за № 2385 (т.1 арк. спр. 221-223, 227-229).

В прохальній частині вказаних заперечень директор КП «Благоустрій м. Старобільськ» просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення № ЛГ323/486/АВ/П/ПТ від 02.04.2019.

Відповідь на вказані заперечення відповідачем не надавалась.

Представником позивача - адвокатом Овчаренко О.В. 19.04.2019 також подано до ГУ Держпраці у Луганській області зауваження на акт інспекційного відвідування, які листом від 19.04.2019 залишені без розгляду з причин порушення строків їх надання (т. 1 арк. спр. 150-152).

Рішенням від 08.04.2019 № ЛГ323/486/АВ/ПТ/ТД розгляду справи про накладення штрафу призначено на 22 квітня 2019 року об 11 год. 00 хв. в ГУ Держпраці у Луганській області, про що проінформовано КП «Благоустрій м. Старобільськ» шляхом направлення повідомлення (т. 1 арк. спр. 147-149).

Факт отримання вказаного повідомлення, а також участі уповноваженого представника КП «Благоустрій м. Старобільськ» у розгляді справи про накладення штрафу позивачем визнається.

Заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рисухіним Д.Л. за результатами розгляду справи та на підставі акта інспекційного відвідування від 02.04.2019 № ЛГ323/486/АВ щодо порушень КП «Благоустрій м. Старобільськ» законодавства про працю, а саме частини першої статті 21, частини третьої статті 24 КЗпП України, на підставі статті 259, абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», частини третьої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, винесено постанову від 22.04.2019 № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС накладено на КП «Благоустрій м. Старобільськ» штраф у розмірі 1627470,00 грн (т. 1 арк. спр. 33-34).

Постанова отримана представником позивача 22.04.2019.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти задоволення таких вимог, суд виходить з такого.

Щодо посилань представника позивача на існування мораторію на проведення перевірок, встановленого Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII) суд зазначає таке.

Закон № 1669-VII визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно із ст. 3 Закону № 1669-VII органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Разом з цим, суд зазначає, що у даному випадку дія ст. 3 Закону № 1669-VII не розповсюджується на проведення інспекційних відвідувань органами Держпраці, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 № 1104 затверджений перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Постанова № 1104).

Згідно із переліком, затвердженим Постановою № 1104, дія вказаного вище Закону не поширюється на Держпрацю та її територіальні органи.

Щодо порядку та процедури проведення ГУ Держпраці у Луганській області інспекційного відвідування.

Частинами 1 та 2 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч.1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі також - Порядок № 295), встановлено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 826/8917/17, яка набрала законної сили 14 травня 2019 року, визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-рп/99 визначено, що перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, до спірних правовідносин, які виникли до 14 травня 2019 року, положення Порядку № 295 є застосовними.

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Пункт 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі також - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, встановлює, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з п. 8 Порядку № 295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Пунктом 9 Порядку № 295 встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Повноваження, права та обов`язки державних інспекторів Держпраці та територіальних державних управлінь визначені, крім загальних законів, конвенціями Міжнародної організації праці (далі - МОП), ратифікованих Законами України «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» від 08.09.2004 № 1985-IV та «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві» від 8 вересня 2004 року № 1986- IV.

Зазначені конвенції мають пріоритетне значення, оскільки статтею 15 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права; згідно частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства; статтею 8-1 КЗпП України визначено, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до статті 16 Конвенції № 81 інспекція на підприємствах проводиться так часто і так ретельно, як це потрібно для забезпечення ефективного застосування відповідних законодавчих положень.

Згідно зі статтею 12 Конвенції № 81 інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції;

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм;

ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;

iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;

iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків

У відповідності до п. 11 Порядку № 295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктом 19 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктами 27 та 29 Порядку № 295 передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень на акт відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого виносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки Конвенцію № 81, яка має вищу юридичну силу та пріоритет у правозастосуванні порівняно з національним законодавством, зокрема з Законом № 877-V суд приходить до висновку, що процедура проведення інспекційного відвідування відповідачем не порушена.

Відповідно до пункту 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509), цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа) (пункт 3 Порядку № 509).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Пунктом 8 Порядку № 509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Таким чином, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

У свою чергу, інспекційне відвідування може здійснюватися без попереднього повідомлення об`єкта відвідування у разі, якщо таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню. Службове посвідчення інспектор праці пред`являє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі під час інспекційного відвідування.

Визначальними для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення наявності чи відсутності трудових відносин між КП «Благоустрій м. Старобільськ» та працівниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Щодо виявлених інспекційним відвідуванням порушень, суд зазначає таке.

Зі змісту акта інспекційного відвідування КП «Благоустрій м. Старобільськ» від 02.04.2019 № ЛГ323/486/АВ слідує, що інспектор праці дійшов висновку про порушення позивачем положень частини першої статті 21 та частини третьої статті 24 КЗпП України за результатами опрацювання договорів, укладених КП «Благоустрій м. Старобільськ» з вказаними особами та інших документів, наданих під час перевірки.

Копії матеріалів інспекційного відвідування надані відповідачем до матеріалів справи.

Так, дослідженням цих матеріалів встановлено, що між КП «Благоустрій м. Старобільськ» (Замовником) та:

ОСОБА_1 укладений цивільно - правовий договір від 01 січня 2019 року № 9, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року №19, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 33, за якими ОСОБА_1 надає послуги кочегара: пиляє та рубає дрова, підтримує необхідну температуру в опалювальному приміщені та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_1 відпрацьовано 160 годин, за лютий 168 годин, за березень 159 годин (т. 1 арк. спр. 156-157, 187-198).

ОСОБА_2 укладений цивільно - правовий договір від 21 лютого 2019 року № 23, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 34. За умовами вказаних договорів ОСОБА_2 надає послуги озеленювача: зрізає аварійні дерева, формує крони дерев, здійснює посад нових дерев та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_2 відпрацьовано 32 години, за березень 143 години. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільск» передбачена посада озеленювача (т. 1 арк. спр. 158, 187-198).

ОСОБА_3 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 5, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 15, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 29. З вказаними договорами ОСОБА_3 надає послуги, які відповідають посаді прибиральника території: прибирання дорожнього змету, погрузки гілок, прибирання стихійних свалок та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правовово договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_3 відпрацьовано 120 годин, за лютий 100 годин, за березень 08 годин. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада прибиральника території у кількості 6 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 159-160, 187-198).

ОСОБА_4 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 4, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 14 та цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року №28, за якими ОСОБА_4 надає послуги, які відповідають посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями; прибирання вулиць та тротуарів міста; прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року- ОСОБА_4 відпрацьовано 118 годин, за лютий 144 години, за березень 159 годин. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями у кількості 9 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 161-162, 187-198).

ОСОБА_5 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 3, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 13 та цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 27. Вказаними договорами передбачено, що ОСОБА_5 надає послуги, які відповідають посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями: прибирання вулиць та тротуарів міста; прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_5 відпрацьовано 144 години, за лютий 144 години, за березень 165 годин. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями у кількості 9 штатних одиниць. ОСОБА_5 під підпис 01 березня 2019 року ознайомлений з посадовою інструкцією прибиральника території, затвердженою директором КП «Благоустрій м. Старобільск» 28 лютого 2019 року ОСОБА_15 (т. 1 арк. спр. 163-164, 183, 187-198).

ОСОБА_6 укладений цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 24, за яким ОСОБА_6 надає послуги, які відповідають посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями: прибирання вулиць та тротуарів міста; прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелю обліку робочого часу за березень 2019 року ОСОБА_6 відпрацьовано 141 година. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями у кількості 9 штатних одиниць. ОСОБА_6 під підпис була ознайомлена з посадовою інструкцією (т. 1 арк. спр. 165, 184, 194-195).

ОСОБА_7 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 1, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 11, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 25. ОСОБА_7 на підставі вказаних цивільно - правових договорів надає послуги економіста. Згідно пункту 1.2 цивільно - правової угоди робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_7 було відпрацьовано у січні 2019 року 160 годин, за лютий 168 годин, за березень 159 годин. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада економіста у кількості 1 штатна одиниця (т. 1 арк. спр. 166-167, 185-198).

Також судом встановлено, що ОСОБА_8 працював в КП «Благоустрій м. Старобільськ» на підставі цивільно - правового договору від 02 січня 2019 року № 2, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 12, цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 26. Згідно з умовами вказаних договорів ОСОБА_16 надає послуги, які відповідають посаді прибиральника території: прибирання вулиць та тротуарів прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_8 було відпрацьовано 160 годин, за лютий 2019 року - 168 годин, за березень 2019 року - 159 годин. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада робітника з прибиральника територій у кількості 6 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 168-169, 187-198).

ОСОБА_9 працювала в КП «Благоустрій м. Старобільськ» на підставі цивільно -- правового договору від 01 січня 2019 року № 6, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 16 та цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 30. На підставі вказаних договорів ОСОБА_9 надає послуги, а саме: пиляє та рубає дрова, підтримує необхідну температуру в опалювальному приміщені та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правової угоди робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_9 відпрацьовано 160 годин, за лютий 2019 року - 160 годин, за березень 2019 року - 159 годин (т. 1 арк. спр. 170-171, 187-198).

ОСОБА_10 працювала в КП «Благоустрій м. Старобільськ» на підставі цивільно - правового договору від 02 січня 2019 року № 7, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 17 та виконувала роботи заготівника вторсировини, у березні 2019 року працювала за цивільно - правовим договором від 01 березня 2019 року № 31 та надавала послуги сторожа. Згідно пункту 1.2 цивільно - правової угоди робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада сторожа (т. 1 арк. спр. 172-173).

ОСОБА_11 працював в КП «Благоустрій м. Старобільськ» на підставі цивільно - правового договору від 02 січня 2019 року № 18, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 8, цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 32. На підставі вказаних договорів ОСОБА_11 виконує роботи по складанню актів та інших документів про надання послуг (у спеціальній комп`ютерній програмі), а саме: - про надання послуг з утилізації сміття та поводження зі сміттям; - про надання послуг з технічного обслуговування системи вуличного освітлення вулиць і громадських місць; -про надання послуг з прибирання та підмітання вулиць та інші роботи, які виконує підприємство. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового, договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. ОСОБА_11 під підпис був ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників КП «Благоустрій м. Старобільськ», затверджених протоколом загальних зборів трудового колективу КП «Благоустрій м. Старобільськ» від 23 березня 2016 року № 1, затверджених та введених в дію Наказом директора КП «Благоустрій м. Старобільськ» 24 березня 2016 року № 39, погоджено протоколом уповноважених осіб трудового колективу від 23 березня 2016 року № 1 (т. 1 арк. спр. 174-175, 178-182).

ОСОБА_12 працював в КП «Благоустрій м. Старобільськ» на підставі цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 21, цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 35. ОСОБА_12 згідно з вказаними договорами надає послуги сторожа (полігону твердих побутових відходів). Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу ОСОБА_12 відпрацьовано за січень 2019 року 168 годин, за березень 2019 року - 184 години. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада сторожа (полігону твердих побутових відходів) у кількості 3 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 176, 187-198).

ОСОБА_13 працює в КП «Благоустрій м. Старобільськ» на підставі цивільно - правового договору від 07 березня 2019 року № 36. ОСОБА_13 надає послуги бухгалтера. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу ОСОБА_13 відпрацьовано за березень 2019 року 120 годин. Штатним розписом КП «Благоустрій м. Старобільськ» передбачена посада бухгалтера у кількості 1 штатна одиниця (т. 1 арк. спр. 177, 192-193).

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено, крім Конституції України, КЗпП України.

Так, частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення поняття трудового договору міститься у частині першій статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

У свою чергу зі змісту вищеописаних договорів, укладених КП «Благоустрій м. Старобільськ», слідує, що у них відсутні відомості про конкретні обсяги роботи, які є предметом укладених договорів (кінцевий результат); не визначено у який спосіб замовником видаються завдання на виконання робіт; відсутні конкретні строки виконання робіт; який саме конкретний результат роботи має передати виконавець замовнику тощо. Також у більшості досліджених договорів предметом є процес праці, який фізичні особи мають систематично виконувати.

В договорах прямо вказано про постійний характер виконуваної роботи та щомісячну оплату у чітко визначеному розмірі в незалежності від обсягів виконаних робіт, крім того, зазначені працівники внесені до табелю обліку робочого часу як особи, що перебувають у трудових відносинах з позивачем.

Тому, суд доходить висновку, що договори на послуги, укладені між КП «Благоустрій м. Старобільськ» та працівниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в продовж січня - березня 2019 року цивільно - правові договори мають ознаки трудового характеру.

Згідно з податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2019 року, поданий КП «Благоустрій м. Старобільськ» до Головного управління ДФС у Луганській області ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (іпн НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (іпн НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( НОМЕР_5 ), ОСОБА_10 (іпн НОМЕР_6 ), ОСОБА_8 (іпн НОМЕР_7 ), ОСОБА_12 (іпн НОМЕР_8 ), ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_9 ) отримували доходи за ознакою 101, а ОСОБА_9 (іпн НОМЕР_10 ), ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_11 ), ОСОБА_11 (іпн НОМЕР_12 ), ОСОБА_13 (іпн НОМЕР_13 ) отримували доходи за ознакою 102 (т. 1 арк. спр. 204-207, т. 2 арк. спр. 2-14).

Згідно з Довідником ознак доходів фізичних осіб, який є додатком до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 111/26556, ознака доходу 101 - заробітна плата нарахована (виплачена) - доходи у виглядi заробітної плати, нараховані (виплаченi) платнику податку відповідно дo умов трудового договору (контракту), кpім доходів, зазначених у абзаці третьoму п. 4 Підроздiлу 1 Розділу ХХ Кодекcу (пп. 164.2.1 п164.2 cт. 164 Кодексу). Ознака доходу - 102 - це виплати відповідно до умов цивільно-правового договору (суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору, крім доходів, зазначених в абзаці третьому пункту 4 підрозділу 1 розділу ХХ Кодексу (підпункт 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)).

Наведене свідчить про факт прийняття на роботу працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Водночас, незважаючи на допуск працівників до виконання посадових обов`язків, виплата більшості з них заробітної плати, а не винагороди за договорами та сплата ним обов`язкових податків та зборів не невілює того, що позивачем як роботодавцем не було укладено з ними трудовий договір відповідно до вимог статті 24 КЗпП України, за що встановлена відповідальність згідно з пунктом 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була викладена Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17 (№ рішення в ЄДРСР 75148848), від 26 вересня 2018 року у справі № 822/723/17 (№ рішення в ЄДРСР 76695525), від 13 червня 2019 року у справі № 1840/2507/18 (№ рішення в ЄДРСР 82406167), від 13 червня 2019 року у справі № 824/896/18-а (№ рішення в ЄДРСР 82406158), від 13 червня 2019 року у справі № 815/954/18 (№ рішення в ЄДРСР 82406152).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що національне право повинно відповідати поняттю «законність», визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право - писане чи неписане - було достатньо чітким, щоб дозволити особі, у разі потреби - з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія (див. рішення у справах «S.W. проти Сполученого Королівства», серія A, N 335-В, с. 41-42, п. 35-36, та, «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства (N 1)», серія A, N 30, с. 31, п. 49, і «Галфорд проти Сполученого Королівства»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання держави вважатиметься «необхідним в демократичному суспільстві» із законною метою, якщо воно відповідає «нагальній соціальній потребі», зокрема якщо воно є співмірним щодо законної мети, яка переслідується, а також якщо причини, на які посилаються національні органи влади для виправдання такого втручання, є «доречними та достатніми» (див., наприклад, справу «Костер проти Сполученого Королівства» (Coster v. the United Kingdom), № 24876/94, п. 104, рішення; справа «С. і Марпер проти Сполученого Королівства» (S. and Marper v. еhe United Kingdom) [Велика Палата], №№ 30562/04 та 30566/04, п. 101).

Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи під час судового розгляду), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень є правомірним, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з частиною шостою статті 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З огляду на вказане заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 07 червня 2019 року зберігають свою дію до набрання рішенням законної сили.

У зв`язку із відмовою в задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Овчаренко Олександра Вікторовича в інтересах Комунального підприємства "Благоустрій м. Старобільськ" Старобільської міської ради Луганської області (92704, м. Старобільськ, Луганська обл., кв. Ватутіна, буд. 14-Б) до Головного управління Держпраці у Луганській області (93100, м. Лисичанськ, Луганська обл., вул. Малиновського, буд. 1А) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 07 червня 2019 року зберігають свою дію до набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 23 серпня 2019 року.

Суддя Т.В. Смішлива