Справа № 813/1572/13-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2019 року

Київ

справа №813/1572/13-а

адміністративне провадження №К/9901/12164/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (правонаступник - Державна архітектурно-будівельна інспекція України), треті особи: Жидачівська міська рада, Жидачівське міське виробниче управління комунального господарства, Приватне підприємство «Удеч-проект», Державне підприємство «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба Української державної будівельної експертизи» в особі філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» на постанову Львівського окружного адміністративного суду у складі судді Гулика А.Г. від 30 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Мікули О.І., Заверухи О.Б., Курильця А.Р. від 14 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» (далі - ТОВ «Шляхбудсервіс-Д», позивач) звернулась до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (правонаступник - Державна архітектурно-будівельна інспекція України) (далі - ДАБІ України, відповідач), треті особи: Жидачівська міська рада, Жидачівське міське виробниче управління комунального господарства, Приватне підприємство «Удеч-проект», Державне підприємство «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба Української державної будівельної експертизи» в особі філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області (далі - треті особи), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову № 14/6-ю/пз від 08 лютого 2012 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 51615 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем, Жидачівським міським виробничим управлінням комунального господарства та Жидачівською міською радою укладено договір про капітальний ремонт проїжджої частини дороги по вул. Симоненка у м. Жидачіві. капітальний ремонт проводився відповідно до робочого проекту № 10/12, який отримав позитивний висновок філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, що відображено в експертному звіті від 28 травня 2012 року. Згідно із вказаним звітом до затвердження рекомендовано кошторисну вартість будівництва за зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва в поточних цінах у сумі 285727 грн. Зведений кошторисний розрахунок затверджено рішенням виконкому Жидачівської міської ради від 30 травня 2012 року. В процесі виконання робіт з`ясувалось, що можливо виконати додаткові роботи без збільшення затрат замовника з дотриманням будівельних норм в правил. На думку позивача, додаткові роботи не змінювали вартість робіт та характер робіт. За згодою проектанта внесені зміни в робочий проект. З цих підстав позивач вважає, що ним не порушені норми статей 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що перевірка проведена у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом; позивачем не спростовані виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства у сфері містобудування, зокрема, експертною організацією повторна експертиза робочого проекту не проводилась, а збільшення обсягу робіт, що виконуються, є зміною локального кошторису та кошторисної частини проекту в цілому і проведення експертизи робочого проекту, в разі збільшення обсягів робіт, є необхідною. Таким чином, суди дійшли до висновку, що оскільки ТОВ «Шляхбудсервіс-Д» порушено вимоги статей 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», тому відповідачем правомірно накладено штраф за вказані правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 51615 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано 07 жовтня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 813/1572/13-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2019 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року суддею-доповідачем Берназюком Я.О.

Разом із касаційною скаргою ТОВ «Шляхбудсервіс-Д» подано клопотання про зупинення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року до закінчення розгляду справи у касаційному порядку, а також про розгляд справи у судовому засіданні за участю представника позивача, у задоволенні яких відмовлено ухвалою Верхвоного Суду від 20 серпня 2019 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідно до договору підряду від 06 липня 2012 року № 75, укладеного між інвестором - Жидачівською міською радою, замовником - Жидачівським міським виробничим управлінням комунального господарства та підрядником - ТОВ «Шляхбудсервіс-Д», проводився капітальний ремонт проїжджої частини дороги комунальної власності по вул. Симоненка в м. Жидачіві.

Будівельні роботи проводились згідно з робочим проектом № 10/12, розробленим ПП «Удечпроект». Робочий проект отримав позитивний висновок філії ДП «Укрдержбудекспертиза», що відображено в експертному звіті від 28 травня 2012 року № 14- 01067-12.

Як вбачається із вказаного звіту, до затвердження рекомендована кошторисна вартість будівництва за зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва в поточних цінах станом на 25 квітня 2012 року встановлена у сумі 285727,00 грн.

Зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва «Капітальний ремонт проїжджої частини дороги комунальної власності по вул. Симоненка в м. Жидачіві Львівської області» у сумі 285727,00 грн станом на 25 квітня 2012 року затверджено рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області № 96 від 30 травня 2012 року.

Ремонтні роботи проїжджої частини дороги по вул. Симоненка в м. Жидачіві Львівської області виконувалось за рахунок коштів Держбюджету у розмірі 248600 грн, коштів міського бюджету в розмірі 26694,80 грн (пункт 3.2. договору підряду № 75 від 06 липня 2012 року).

У процесі виконання робіт позивач - підрядник за договором, розглянувши кошторисну частину, проектні матеріали робочого проекту «Капітальний ремонт проїжджої частини дороги комунальної власності по вул. Симоненка в м. Жидачіві Львівської області», направив до Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства листа № 77/01 від 05 липня 2012 року, в якому зазначив, що згідно із складеної підрядником договірної ціни, є можливим виконання додаткових робіт по вул. Симоненка без збільшення затрат замовника із дотриманням будівельних норм і правил. Договірна ціна сформована позивачем на основі фактичної вартості наявних у нього будівельних матеріалів, ціни на які були суттєво нижчими від тих, що використані проектантом у зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва.

Листом № 77/01 від 05 липня 2012 року ТОВ «Шляхбудсервіс-Д» просило внести необхідні зміни до проектної документації, оскільки запропонована ним договірна ціна давала можливість виконання капітального ремонту дороги в більшому обсязі, ніж це передбачено в проекті з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності дороги, її експлуатаційної безпеки, позивач просив замовника.

05 липня 2012 року за участю представників інвестора, замовника, підрядника та проектанта складено акт розбіжностей робіт до проектно-кошторисної документації по об`єкту «Капітальний ремонт проїжджої частини дороги комунальної власності по вул. Симоненка в м. Жидачіві Львівської області», в якому відображені зміни, які необхідно внести в проектні рішення в частині збільшення обсягів робіт.

За згодою замовника проектантом - ПП «Удечпроект» внесено відповідні зміни в Робочий проект № 10/12, що передбачали збільшення обсягу робіт, а саме: площа землевідведення 0,1348 га, площа мощення асфальтобетоном 1348 кв. м, бетонний бордюр кількість 147 викреслена. У плані дороги в проектних горизонталях вказано площа дорожнього покриття 1348 кв. м, суміш асфальтобетонна дрібнозерниста тип А марка 1 40,3 м куб. викреслена, камінь бортовий (бордюр) вказано 175 м п.

Позивач виконав капітальний ремонт проїжджої частини дороги комунальної власності по вул. Симоненка в м. Жидачів із врахуванням вказаних змін, внесених у робочий проект.

25 січня 2013 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил при капітальному ремонті проїжджої частини дороги по вул. Симоненка в м. Жидачіві Львівської області.

Ця перевірка проведене головним державним інспектором Інспекції ДАБК у Львівській області із залученням інженера технічного нагляду Жидачівського будівельного поєднання «Агробуд Дністер» та головного державного фінансового інспектора Жидачівської об`єднаної Держфінінспекції у присутності начальника Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), на підставі наказу інспекції ДАБК у Львівській області № 1624/2п-пз від 15 січня 2013 року.

Перевіркою виявлено відхилення від проектно-кошторисної документації, а саме: в затвердженій проектно-кошторисній документації (позитивний висновок філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області № 14-01067-12 від 28 травня 2012 року) площа асфальтобетонного покриття вказана 1008 м кв., локальному кошторисі № 2-1-1 площа асфальтобетонного покриття - 1038 м кв. Акти виконаних робіт № 1 за липень 2012 року та № 2 за серпень 2012 року підписані підрядником ТОВ «Шляхбудсервіс-Д» та замовником Жидачівським міським виробничим управлінням комунального господарства, засвідчені інженером технічного нагляду, вказують на площу асфальтобетонного покриття 1216 м кв.; влаштування щебеневої основи (кошторис - 1038 м кв.), в акті виконаних робіт № 1 - 1348 м кв. влаштування бортових каменів (кошторис - 147 м/п), в акті виконаних робіт № 1 - 175 м/п.

За результатами перевірки складено акт № 14/2-ю від 25 січня 2013 року та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 14/4-ю від 28 січня 2013 року.

08 лютого 2013 року заступником начальника інспекції ДАБК у Львівській області винесено постанову № 14/6-ю/пз про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 8 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що частина четверта статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункт 10 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2012 року № 560 (далі - Порядок № 560), передбачають, що обов`язковій експертизі підлягають проекти будівництва об`єктів, які споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів наданих під державні гарантії тільки щодо кошторисної частини проекту будівництва.

Також скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та пункти 10, 11, 16 Порядку № 560, оскільки вказані норми передбачають відповідальність лише за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень, однак, порушення зазначених вимог ТОВ «Шляхбудсервіс-Д» допущено не було.

Від учасників справи відзиву або заперечення на касаційну скаргу ТОВ «Шляхбудсервіс-Д» не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження ДАБІ України у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (тут і далі - у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» проект об`єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов`язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат. Проект об`єкта архітектури завіряється підписом і скріплюється особистою печаткою головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають кваліфікаційний сертифікат. Проектна документація на будівництво об`єктів, розроблена відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не підлягає погодженню з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами рони культурної спадщини, державної санітарно-епідеміологічної служби і природоохоронними органами.

Проекти об`єктів архітектури затверджуються замовником. Затвердження проектів об`єктів архітектури, які споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих державні гарантії, здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Перед затвердженням проектів у випадках, визначених статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проводиться їх експертиза.

До проведення експертизи архітектурного рішення проекту об`єкта архітектури обов`язково залучається архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Внесення змін до затвердженого проекту проводиться виключно за згодою автора проекту, а в разі відхилення від технічних умов - за погодженням з підприємствами, установами та організаціями, які надали такі технічні умови, та замовником.

Внесення до затвердженого проекту змін, пов`язаних із зміною державних стандартів, норм і правил, здійснюється за згодою замовника, якщо інше не передбачено законом.

Особи, які беруть участь у розробленні проектів, не мають права проводити експертизу зазначених проектів, погоджувати їх або надавати дозвіл на виконання будівельних робіт за такими проектами.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» замовники та підрядники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані забезпечувати будівництво об`єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов`язковою.

Згідно з положеннями пункту 10 Порядку № 560 обов`язковій експертизі підлягають проекти будівництва об`єктів, зокрема, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, - щодо кошторисної частини проекту будівництва.

Пунктом 11 Порядку № 560 передбачено, що експертизі також підлягають проектні рішення в частині, що не відповідає раніше затвердженому проекту будівництва, експертиза якого проведена відповідно до пункту 10 Порядку.

Згідно з пунктом 16 Порядку № 560 повторна експертиза проекту будівництва проводиться після його коригування, якщо це призвело до зміни проектних рішень, а також у разі, коли це пов`язано із зміною державних будівельних норм та вихідних даних щодо проектування.

За змісту наведених правових норм вбачається, що документація на будівництво об`єктів, зокрема, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, а також проектні рішення в частині, що не відповідає раніше затвердженому проекту будівництва, підлягають обов`язковій експертизі.

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що під час проведення перевірки відповідачем виявлено відхилення від проектно-кошторисної документації в обсягах робіт, зокрема, з експертного звіту ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області щодо розгляду проектної документації по робочому проекту № 14-01067-12 від 28 травня 2012 року визначено загальну кошторисну вартість - 285727 грн, площа покриття 1008 кв. м, камінь бортовий 147 м п., разом з тим, перевіркою встановлено та не заперечувалося сторонами під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, що площа фактичного покриття дороги становить 1216 м кв., а каменю бортового влаштовано 175 м п.

Судами також встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що експертиза проектно-кошторисної документації після внесення до неї змін не проводилась.

Стосовно доводів скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували статті 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», оскільки, за твердженням скаржника, експертний звіт стосується лише кошторисної вартості робіт, а експертиза проводиться лише в межах кошторисної частини проекту, колегія суддів зазначає наступне.

Разом з тим, предметом експертного звіту є відповідність робочого проекту кошторисній вартості та відповідність вимогам щодо ДБН А.2.2.-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», вимогам до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки. При цьому, в експертному звіті відображені основні дані щодо обсягів роботи (площа покриття дороги, кількість каменю бортового).

Колегія суддів звертає увагу, що збільшення обсягу робіт, що виконуються, є зміною локального кошторису та кошторисної частини проекту в цілому, оскільки локальний кошторис № 2-1-1 складається, зокрема, із найменування робіт і витрат, одиниці виміру, кількість, вартість одиниці, загальної вартості, витрат праці робітників, при цьому, обсяг робіт, які виконуються, включається до графи «кількість» і є складовою частиною локального кошторису.

Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій з додатку до експертного звіту «проектні рішення», експертиза проводилась лише в межах тих обсягів робіт, які вказані в робочому проекті і, виходячи з тих техніко-економічних показників, які наведені в робочому проекті, що подавався на експертизу. Крім того, в плані дороги в проектних горизонталях вказано площа дорожнього покриття 1348 кв. м, суміш асфальтобетонна дрібнозерниста тип А марка 1 40,3 м куб. викреслена, камінь бортовий (бордюр) вказано 175 м.п.

Таким чином, враховуючи те, що предметом експертного звіту є як кошторисна частина, так і відповідність вимогам, зокрема, ДБН А.2.2.-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», вимогам до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки, а також те, що кількість робіт включається до складу кошторисної частини робочого проекту, колегія суддів погоджується з висновком суді першої та апеляційної інстанцій про те, що у спірних правовідносинах проведення експертизи робочого проекту у зв`язку із збільшення обсягів робіт є необхідним, що спростовує доводи касаційної скарги в цій частині.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 818/816/17, від 20 листопада 2018 року у справі № 761/42948/16-а.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Порядок № 553), встановлено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної з будівництвом об`єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є: необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомлення та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Пунктом 16 Порядку № 553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Згідно з положеннями пункту 17 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 553 протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Пунктом 22 Порядку № 553 встановлено, що постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб`єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області дотримано порядку проведення позапланової перевірки, складено за її результатами акт № 14/2-ю від 25 січня 2013 року, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 14/4-ю від 28 січня 2013 року та постанову про накладення штрафу № 14/6-ю/пз від 08 лютого 2013 року.

Відповідно до пунктом 8 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень - у розмірі сорока п`яти мінімальних заробітних плат.

На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що ТОВ «Шляхбудсервіс-Д» порушило вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, оскільки при капітальному ремонті проїжджої частини дороги по вул. Симоненка в м. Жидачіві Львівської області збільшило обсяги робіт, які не охоплені первинною експертизою робочого проекту без проведення повторної експертизи проекту, а тому відповідачем правомірно накладено штраф за вказані правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 51615 грн.

Колегія суддів також враховує, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року у справі № 813/3457/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року, позов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» про виконання вимог припису задоволено та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» привести об`єкт будівництва-капітальний ремонт проїзної частини дороги по вулиці Симоненка в м. Жидачеві Львівської області у відповідність до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбудсервіс-Д» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко