Справа № 539/3040/19
Суддя: Алтухова О. С.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3040/19
Провадження № 2-а/539/59/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Гусак А.О.,
учасники справи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лубни в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -
ВСТАНОВИВ:
Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області (далі позивач, УСЗН) звернулось до суду з вказаним позовом до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі відповідач), в якому просить:
- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 12.07.2019 року ВП № 55229669.
Листом №02-18/9055 від 05.12.2017р. направлена відповідь Управління, де повідомляється, що особова справа ОСОБА_1 з відповідним розпорядженням про призначення допомоги була направлена на адресу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ДСЗН Полтавської ОДА для проведення виплати.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розглянути справу без його участі.
Представник відповідача Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, будучи повідомленим про дату, час та місце слухання справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову на адресу суду не направив.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядкуписьмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Норми ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VIII визначають, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно статті 42 Закону, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Враховуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що мета виконавчого провадження полягає в примусову виконанні рішень.
Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства в справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» передбачено, що «виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк встановлений для його самостійного виконання.
Отже, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.
За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.
Для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Дії виконавця у вигляді (винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, направлення запитів) не призвели до фактичного виконання рішення.
Відповідачем не було надано доказів вчинення дій, які були направлені на фактичне виконання виконавчого документу.
Таким чином, дії державного виконавця, які полягали у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, її надісланні боржнику, направлення вимоги про необхідність повідомлення про виконання рішення від 09.10.2018 року, не призвели до фактичного виконання рішення, а тому не є достатніми підставами для стягнення з позивача суми винагороди.
Крім того, відповідно до статей 23 та116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Згідно пп. «б» п.9 ст.87 Бюджетного Кодексу України видатки на державні програми соціальної допомоги, у т.ч. грошова допомога особам, яких визнано біженцями, або особам, які потребуують додаткового захисту та особам, яким надано тимчасовий захист, віднесено до видатків, що здійснюються з державного бюджету України.
В даному випадку уповноваженим органом, як розпорядчика коштів нижчого рівня, визначений Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА, яким відкритий рахунок в Управлінні Державної Казначейської служби України за бюджетною програмою за КПКВК 2501480 «надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» та здійснюється безпосередньо перерахування коштів на рахунки уповноважених органів, тобто за рахунок місцевих бюджетів такі виплати не проводяться.
Стаття 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Так, як відповідні виплати проводяться із державного бюджету України за передбаченими бюджетними програмами, виконання цих судових рішень гарантовано державою. Тому підстав для стягнення виконавчого збору немає
Понесені позивачем судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1921 грн. стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 229, 287 КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в десятиденний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 серпня 2019 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Алтухова О.С.

.