Справа № 560/249/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/249/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

21 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року (м. Хмельницький, 21 березня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №178457-13 від 29.06.2016 року.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 набула у власність майно - комплекс будівель піонерського табору загальною площею 1993,9 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 ; договір посвідчено нотаріально 26.12.2006 за №2212 (арк. спр. 33). Зазначене підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів за №3388747 від 26.12.2006.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.01.2007 за №13257571, ОСОБА_1 є власником комплексу, піонерський табір, за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу 2212 від 26.12.2006.

29.06.2016 Кам`янець-Подільською ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області складено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №178457-13, яким позивачу нараховано суму податкового зобов`язання за 2015 рік в розмірі 24285,7 грн. за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, ставка податку становила 12,18 грн. за 1 кв. м, загальна площа об`єкта - 1993,90 м кв.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2017, індексний номер витягу 95460904, ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - комплекс, піонерський табір, об`єкт житлової нерухомості: ні; загальна площа - 1921,9 кв. м.

Отже, після 23.08.2017 загальна площа належного позивачу нерухомого майна згідно реєстраційних документів становить 1921,9 кв. м, до цього - 1993,90 м кв.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що з урахуванням пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення місцевих рад стосовно податку на майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті у 2015 році та опубліковані протягом січня-лютого 2015 року, не могли бути застосовані у 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду податок на майно, відмінне від земельної ділянки, міг вважатися встановленим місцевою радою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII (який набрав чинності 01.01.2015) запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

За змістом пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 261 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

В силу пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями пп.266.3.1-266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Рішенням Ластовецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 27 січня 2015 року №6 затверджене Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Частиною 6 зазначеного Положення встановлено ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.

При цьому, пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Так, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов`язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Водночас, жодних змін до зазначених положень ПК України внесено не було, дія зазначених положень на 2015 рік законодавцем не зупинялась, місцеві ради не звільнялись від обов`язку при встановленні нового виду місцевого податку дотримуватись вимог пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України.

В даному випадку із запровадженням податку на майно, відмінного від земельної ділянки, на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов`язку щодо встановлення податку на майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Поряд з цим, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік. Плановим відповідно до положень пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради. Тобто, рішення місцевих рад щодо нерухомого майна, прийняті у 2015 році, могли визначити плановим лише 2016 рік.

Таким чином, з урахуванням норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення місцевих рад стосовно податку на майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті в 2015 році та опубліковані протягом січня-лютого 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду податок на майно, відмінне від земельної ділянки, міг вважатися встановленим місцевою радою.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, в таких: від 23 травня 2018 року по справі №805/534/17-а, 10 вересня 2018 року по справі №810/362/17, від 27 грудня 2018 року по справі №822/1549/16, 22 січня 2019 року по справі №823/1229/16, 11 березня 2019 року по справі №815/6234/16, 14 березня 2019 року по справі №809/1419/16.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.