Справа № 300/968/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" серпня 2019 р. справа № 300/968/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської ОДА, Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках Міністерства соціальної політики України про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі відповідач 1), Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках Міністерства соціальної політики України (далі відповідач 2) про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання Голови обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 роках про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.67-69).
Відповідач 1 скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.05.2019, відповідно до якого проти позову заперечив (а.с.48-53). У відзиві зазначив, що відповідно до довідки №24/6912 від 02.03.1993 року, виданої Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу надано дані про дні виїзду на об`єкти (в населені пункти) зони відчуження, проте Пенсійний фонд України листом №1483/02-30 від 23.01.2012 року вказує на недостовірність довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу та зазначає про необхідність звернутися до Державного Галузевого архіву Міністерства оборони України. У зв`язку з тим, що в наданій позивачем довідці відсутні дні виїзду та дані про нарахування заробітної плати, правомірно прийнято рішення про відмову у видачі довідки про заробітну плату.
Відповідач 2 скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 20.05.2019, відповідно до якого проти позову заперечив (а.с.43-46). У відзиві зазначив, що у зв`язку з тим, що в наданій позивачем довідці відсутні дні виїзду та дані про нарахування заробітної плати за грудень 1986 року, Регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської ОДА правомірно прийнято рішення про відмову у видачі довідки про заробітну плату, а центральна комісія вирішила підтвердити рішення регіональної комісії щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату.
Позивачем подано відповідь на відзив, який надійшов на адресу суду 27.06.2019 і в якому заперечує проти заперечень відповідачів з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.77-83).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 16 серпня 2018 року (а.с.16) та визнаний непрацездатним з безстроковим статусом інваліда війни ІI групи від захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 видане 31 липня 2018 року (а.с. 33).
Відповідно до архівної довідки від 02.03.1993 року № 24/6912, виданої Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_3 (Зелений Мис) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 29.11.1986 року по 28.12.1986 року (а.с.17).
17.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської ОДА із заявою та копіями документів з метою видачі довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках відповідно до Постанови від 26.09.2012 №886 для перерахунку пенсії.
14.11.2018 року позивач подав заяву до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської ОДА про передачу необхідних документів на розгляд Центральної комісії м.Києва (а.с.30).
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 05.04.2019 за №309/0/76-19/295 позивач отримав Витяг з протоколу від 01.04.2019 року № 45 засідання центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, згідно якого вирішено підтвердити рішення регіональної комісії щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату (а.с.32).
Не погоджуючись з рішенням відповідачів щодо відмови у видачі довідки за весь період роботи в зоні відчуження, позивач вважає протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, у зв`язку з чим звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожен має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За змістом п. 1, 2 постанови КМУ від 26 вересня 2012 року № 886 "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках" розгляд письмових заяв громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) та осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, здійснюється комісією Мінсоцполітики (далі - центральна комісія) і комісіями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (далі - регіональна комісія) за поданням райдержадміністрацій.
Центральна і регіональна комісії є допоміжними органами і у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства та цим Типовим положенням.
Під час прийняття рішення про достатність підстав для видачі працівнику довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, центральна і регіональна комісії керуються законодавчими, іншими нормативно-правовими актами та документами СРСР та УРСР, що діяли на дату їх складення.
Відповідно до п. 8 даної Постанови, регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.
До заяви додаються копії: перереєстрованого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та вкладки до посвідчення (з пред`явленням оригіналів); архівної довідки про відсутність документів щодо оплати праці за ліквідованим підприємством, установою, організацією; особового рахунка, розрахунково-платіжної відомості, табуляграми з планом рахунків (розшифрованими кодами) або довідки підприємства про фактично виплачену у 1986-1990 роках заробітну плату в зоні відчуження, у тому числі за її складовими, із зазначенням суми та дати виплати (за наявності); довідки про періоди несення служби (виконання робіт), виданої військовою частиною (підприємством) або Галузевим державним архівом Міноборони, довідки Галузевого державного архіву CБУ, довідки інших архівних установ та архівів територіальних органів центральних органів виконавчої влади, Міністерства оборони Російської Федерації, витягу із журналу обліку виїздів у зону відчуження, в яких зазначаються дні виїзду на об`єкти (в населені пункти) зони відчуження; документа, що підтверджує факт виконання робіт у зонах небезпеки зони відчуження, на об`єктах, місцевостях (населених пунктах) у 1986-1990 роках, визначених рішеннями Урядової комісії з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (за наявності); колективного договору або положення про оплату праці, що були чинними на підприємстві, в установі чи організації у відповідний період, інших документів про умови та режим роботи підприємства та заявника (із зазначенням змін, підсумованого обліку робочого часу та облікового періоду - місяць, квартал тощо), наказів по підприємству, інших документів заявника; табеля обліку робочого часу заявника в зоні відчуження або шляхового листа (за наявності), що засвідчені печаткою (у разі наявності) підприємства, у складі якого виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якому зазначено час, фактично відпрацьований у зоні відчуження заявником.
Копії документів, які подаються заявником, засвідчуються в установленому порядку центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких зберігаються оригінали таких документів.
Копія перереєстрованого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та вкладки до посвідчення засвідчення не потребує.
Голова регіональної комісії в день надходження письмової заяви забезпечує надсилання до державного реєстратора запиту щодо надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про підприємство, установу, організацію, з якого було відряджено (призвано на військові збори) заявника.
Пунктом 9 Постанови також визначено, що за результатами опрацювання поданих заявником документів регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату. За бажанням заявника його може бути запрошено на засідання регіональної комісії.
Рішення регіональної комісії оформляється протоколом, який підписується її головою та присутніми на засіданні членами.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 16 серпня 2018 року (а.с.16) та визнаний непрацездатним з безстроковим статусом інваліда війни ІI групи від захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 видане 31 липня 2018 року (а.с. 33).

Архівною довідкою №6912 від 02.03.1993 року за №24/6912, виданою Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу підтверджується, що ОСОБА_1 в складі військової частини № НОМЕР_5 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 29.11.1986 року по 28.12.1986 року (а.с.17). Окрім того, зі змісту архівної довідки №56421 від 04.04.2011, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 29.11.1986 року по 27.12.1986 року. Дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти) не відображені. В книзі особових рахунків на виплату грошового забезпечення військовим будівельникам в/ч НОМЕР_4 відображені нарахування ОСОБА_1 : за листопад 800 грн., нарахування за грудень 1986 року не проведені (а.с.18).

З урахуванням наведеного суд зазначає, що наданими позивачем документами підтверджено період роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав належних і достатніх доказів та обґрунтувань щодо правомірності відмови Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації у прийнятті наданої Синишиним І.І. архівної довідки №24/6912 від 02.02.1993 року, виданої Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу.

За наведених обставин, вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 24.10.2018 №2, на підставі якого ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки про заробітну плату за роботу працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках та рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках Міністерства соціальної політики України, оформленого протоколом від 01.04.2019 №45, на підставі якого ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки про заробітну плату за роботу працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року у справі "ОСОБА_3 проти України" (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Беручи до уваги те, що відповідачами при розгляді заяви ОСОБА_1 про видачу довідки про заробітну плату одержану за виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в 1986-1990 роках, не обґрунтовано неприйняття (визнання легітимною) архівної довідки №24/6912 від 02.02.1993 року, виданої Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, а наведені у протоколі роботи Комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, твердження не вказують на не легітимність поданої архівної довідки, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Водночас, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачами.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом №2 від 24.10.2018 про відмову у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Скасувати рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках Міністерства соціальної політики України, оформлене протоколом №45 від 01.04.2019 про відмову у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Зобов`язати Регіональну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації повторно розглянути питання щодо видачі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), адреса: АДРЕСА_1 ) довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках з урахуванням наданих наданих ним документів та архівної довідки №24/6912 від 02.03.1993 року, виданої управлінням Хімічних військ Прикарпатського військового округу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 :

Регіональна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики Івано-Франківської ОДА (ідентифікаційний код 25925236), адреса: вул.Л.Курбаса, 2, м.Івано-Франківськ, 76018;

Відповідач 2:

Центральна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках Міністерства соціальної політики України (), адреса: вул.Еспланадна, 8/10, м.Київ, 01601.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.