Справа № 333/4085/18 (2-а/333/133/18)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 333/4085/18 (2-а/333/133/18)

Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Юрко І.В. перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 листопада 2018 року у справі №333/4085/18 (2-а/333/133/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора третьої роти, другого батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Садовникова Кирила Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, та визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 листопада 2018 року у вказаній вище справі позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Апеляційна скарга від імені Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції підписана ОСОБА_3.

На підтвердження повноважень вказаної особи до апеляційної скарги додано копію довіреності.

Вказана копія довіреності завірена, крім іншого, особистим підписом особи, якій така довіреність видана ОСОБА_3.

Разом з тим, суд вважає, що представник не має права завіряти копію довіреності, яка йому видана довірителем, з наступних підстав.

Так, згідно частини першої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати вимогам, встановленим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Отже, суд виходить з потреби перевірки саме наявності волевиявлення особи, яка видала довіреність.

Копія довіреності, що завірена особою, якій така довіреність видана, не може бути належним доказом дійсної волі довірителя на уповноваження представника діяти в його інтересах.

Копія довіреності повинна бути завірена таким чином, щоб виключати будь-які сумніви стосовно її справжності.

Згідно частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Відповідно до частини другої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно частини шостої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Матеріали справи не містять оригіналу довіреності, або її копії, засвідченої суддею, або копії, засвідченої у визначеному законом порядку, що суперечить вимогам частини шостої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній оформлений належним чином документ про повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

Також суд зазначає, що відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 р. за № 736/27181, право на створення, підписання, погодження, затвердження документів визначається актами законодавства, положеннями (статутами) установ, положеннями про структурні підрозділи і посадовими інструкціями.

Пунктом 10 Розділу ІІ названих Правил передбачено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи. Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку. Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки Для копій. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка Копія.

Напис про засвідчення копії довіреності, доданої до апеляційної скарги, не скріплений відбитком печатки відповідного структурного підрозділу скаржника як установи, печатки Для копій або відбитком печатки скаржника як установи.

Також суд зазначає, що статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено у відкритому судовому засіданні 02 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга подана скаржником 22.07.2019 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого частиною четвертою статті 286 КАС України.

Скаржник заявив суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначається, що оскаржуване рішення суду отримано скаржником 16.07.2019 року. Розгляд справи у суді першої інстанції проведено без участі відповідача. Про зміст ухваленого рішення відповідач дізнався лише після отримання копії рішення суду.

Суд вважає, що вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними з наступних підстав.

Позивачем оскаржується постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 122 КУпАП.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Отже, вказаною нормою встановлено спеціальний порядок оскарження судових рішень у вказаних справах.

При цьому норми статті 295 КАС України, які передбачають можливість поновлення строку на апеляційне оскарження враховуючи дату отримання судового рішення, регулюють загальний порядок апеляційного оскарження судових рішень, а не питання обчислення строків на апеляційне оскарження у термінових справах. КАС України не містить норми щодо розповсюдження приписів статті 295 на термінові справи.

Такі правила встановлені законодавцем, враховуючи визначення цієї категорії справ як термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін. У звязку з цим за приписами статті 271 КАС України у термінових справах одразу проголошується повне судове рішення, копія якого невідкладно видається учасникам справи або надсилається їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

З огляду на вказане учасники процесу, реалізуючи свої процесуальні права повинні вимагати у суду видачі повного судового рішення невідкладно після його проголошення, оскільки строк на апеляційне оскарження обчислюється саме з цієї дати.

Відповідачем до суду першої інстанції було подано відзив на позовну заяву, у вимогах якого останній просив розглянути справу без його участі (а.с. 33-37), що спростовує посилання апелянта на те, що оскільки розгляд справи проведено без участі відповідача, тому ознайомитись зі змістом оскарженого рішення суду він мав можливість лише після отримання копії такого рішення. Разом з тим, подання відзиву на позовну заяву підтверджує, що відповідач був обізнаний про час та місце розгляду справи.

Суд зауважує, що з дня проголошення рішення суду першої інстанції до дня подання апеляційної скарги минуло вісім місяців.

Отже, враховуючи, що норми ст. 286 КАС України є спеціальними відносно ст. 295 КАС України, тому строк на апеляційне оскарження судового рішення становить десять днів з моменту його проголошення, тобто з 02 листопада 2018 року, тоді як апеляційна скарга подана лише 22 липня 2019 року, тобто поза межами строку встановленого ст. 286 КАС України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що відлік строку на апеляційне оскарження з дати отримання особою рішення суду для термінових справ нормами КАС України не передбачений. Іншого правила ніж обчислення строку апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення, КАС України не містить, а тому строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущений.

Згідно частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 169, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без руху.

Скаржникові усунути встановлені недоліки апеляційної скарги шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду:

- оформленого належним чином документа про повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу;

- заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя І.В. Юрко