Справа № 480/4471/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 р.Справа № 480/4471/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 05.02.19 року по справі № 480/4471/18

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ПП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області просив захистити його законні права та інтереси, що були порушені складанням (виданням) на надсиланням йому юридичною особою з назвою "ГУ ДФС у Сумській області" () "вимогу про сплату боргу (недоїмки)" від 07 листопада 2018 року №Ф 1557-54 шляхом скасування зазначеної вимоги.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначив, що складання (видання) та надіслання йому юридичною особою з назвою "ГУ ДФС у Сумській області" () вимоги є незаконною та такою, що порушує його права та інтереси. Вказує, що ГУ ДФС у Сумській області не є територіальним органом Державної фіскальної служби України внаслідок відсутності реєстрації постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 06.08.2014 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України" в Міністерстві юстиції України, а тому складання та надсилання вимоги про нарахування недоїмки від юридичної особи, яка не є органом доходів і зборів, є порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим остання підлягає скасуванню.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 року адміністративний позов приватного підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги - задоволено частково.

Скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу від 07.11.2018 №Ф 1557-54 в частині штрафу в сумі 170 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Сумській області (40009, Сумська області, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 5, 64 грн. (п`ять грн. 64 коп.).

ПП ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції має бути скасовано, а по справі прийняте нове рішення, яким має бути задоволено його позовну вимогу, зазначену в позовній заяві, в зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Так, зазначає, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців юридична особа з назвою "ГУ ДФС у Сумській області" () створена на підставі постанови Кабінету Міністрів №311 від 06.08.2014 р. "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", але за даними Єдиного державного реєстру нормативно - правових актів, вказана постанова не пройшла реєстрації в Міністерстві юстиції, та як наслідок відповідно до норм п.15 Положення про державну реєстрацію нормативно - правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. №731, не набула чинності та взагалі не могла бути застосована для державної реєстрації будь - якого територіального органу Державної фіскальної служби України, а отже юридична особа з назвою "ГУ ДФС у Сумській області" () не є територіальним органом Державної фіскальної служби України та не має жодних повноважень наданих для територіальних органів Державної фіскальної служби України. Вказує, що в рішенні суду першої інстанції безпідставно стверджується, що нормативно - правові акти Кабінету Міністрів України не підлягають державній реєстрації, в даному випадку постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 р. №160 та від 06.08.2014 №311. Крім того, вказує, що Положення про Головне управління ДФС у Сумській області затв. наказом ДФС України від 27.03.2017 №202 є такими, що неможливо виконати, оскільки підпис посадової особи мав би бути скріплений печаткою, відсутність гербової печатки робить документ таким, що неможливо виконати. Також зазначає, що Положення про Головне управління ДФС у Сумській області затв. наказом ДФС України від 27.03.2017 №202 не набуло чинності, оскільки не було проведено державної реєстрації цього нормативно - правового акта. Крім того, вказує, що зазначений в рішенні суду першої інстанції наказ Державної фіскальної служби України "Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Сумській області №295 від 10.05.2018 р., яким реорганізовано Державну податкову інспекцію у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області шляхом її приєднання як структурного підрозділу до ГУ ДФС у Сумській області, мав би бути скріпленим гербовою печаткою. Крім того, у цьому наказі відсутня печатка без зображення герба. Також зазначає, що цей же наказ не набув чинності, оскільки не було проведено державної реєстрації зазначеного нормативно - правового акта. Вказує, що ані юридична особа з назвою "ГУ ДФС у Сумській області" (), ані юридична особа з назвою "Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС в Сумській області" () не є територіальними органами Державної фіскальної служби України. Посилається, що судом першої інстанції не було досліджено доказів передавання його персональних даних від органів Пенсійного фонду до органів доходів і зборів та як наслідок не було досліджено доказів перебування на обліку в Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС в Сумській області. Крім того, посилається на те, що орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення, а тому оскільки останнім днем, коли відповідно до норм йому могла бути надіслана (вручена) вимога є 13.11.2018 р., а ніяк не 15.11.2018. Вказує, що той факт вимога була надіслана йому саме 15.11.2018 підтверджується належним доказом - конвертом в якому була наслана зазначена вимога з відбитком штемпелю. Посилається на відсутність мотивованої оцінки приведених ним аргументів та не вказані мотиви незастосування вказаних ним норм права. Вказує, що деяка частина аргументів наведених ним залишена без відповіді, а деяка взагалі не була розглянута, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції. Крім того, посилається, що порушенням вказаної Конвенції є те, що юридична особа з назвою "Сумський окружний адміністративний суд" (), ані ОСОБА_2 не є судом. Вказує, що додатковими підставами для скасування рішення суду першої інстанції є те, що справа розглянута неповноважним складом суду та в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави для його відводу визнано обґрунтованими. Також вказує, що рішенням суду першої інстанції невірно встановлено, що ним в даному позові оскаржується сума 170 грн., та що інша сума ним не оспорюється, а оскаржується складання зазначеної вимоги та надсилання йому зазначеної вимоги.

Головне управління ДФС у Сумській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів скарги, оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням усіх норм та вимог процесуального та матеріального права, просило залишити апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі №480/4471/18 без змін.

Позивач, в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному об`ємі.

Представник відповідача, в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст.78 КАС України визначено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який з 01.01.2012 по 30.06.2013 працював на спрощеній системі оподаткування, а з 01.07.2013 по теперішній час здійснює діяльність на загальній системі оподаткування.

07.11.2018 Головним управлінням ДФС у Сумській області сформована та направлена на адресу ОСОБА_1 податкова вимога №Ф 1557-54 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 21304,49 грн., в тому числі 21134,49 грн. недоїмка, 170 грн. штраф.

Згідно даних інтегрованої картки платника ІТС "Податковий блок" (ПП ОСОБА_1 ) 21.03.2013 р. за 2012 р. нараховано 2926, 89 грн.; 22.04.2013 р. за 1 - й квартал 2013 р. нараховано 1194, 03 грн.; 25.06.2013 р. нараховано штраф 170 грн.; 22.07.2013 р. за 2 - й квартал нараховано 1194, 03 грн.; 09.02.2018р. за 2017 р. нараховано 8448 грн.; 19.04.2018 р. за 1 - й квартал 2018 р. нараховано 2457, 18 грн.; 19.07.2018 р. за 2 -й квартал 2018 р. нараховано 2457, 18 грн.; 19.10.2018 р. за 3 - й квартал 2018 р. нараховано 2457, 18 грн.

Вважаючи вищевказану вимогу протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов належить задовольнити в частині скасування вимоги Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу від 07.11.2018 №Ф 1557-54 в частині штрафу в сумі 170 грн., а іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично вказує незгоду щодо складання (видання) та надіслання йому юридичною особою з назвою "ГУ ДФС у Сумській області" () вимоги, вважаючи її незаконною та такою, що порушує його права та інтереси. Зазначає, що ГУ ДФС у Сумській області не є територіальним органом Державної фіскальної служби України внаслідок відсутності реєстрації постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 06.08.2014 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України" в Міністерстві юстиції України, а тому складання та надсилання вимоги про нарахування недоїмки від юридичної особи, яка не є органом доходів і зборів, є порушенням чинного законодавства. Крім того, вказує, що юридична особа з назвою "Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС в Сумській області () не є відокремленим підрозділом юридичної особи з назвою "ГУ ДФС у Сумській області" (). Посилається, що ані юридична особа з назвою "ГУ ДФС у Сумській області, ані юридична особа з назвою "Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області" не є територіальними органами Державної фіскальної служби. Крім того, наказ Державної фіскальної служби України "Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Сумській області №295 від 10.05.2018, а також наказ ДФС України від 27.03.2017 р. №20 неможливо виконати, оскільки не було проведено їх державної реєстрації, а також вони мали б бути скріплені гербовою печаткою, крім того посилання на те, що в цих наказах відсутня печатка без зображення герба, з посиланням на необхідність виготовлення та засвідчення в установленому порядку копії даного наказу.

Колегія суддів наголошує, що дана справа під час її апеляційного перегляду підлягає розгляду виключно з урахуванням вимог та підстав заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 113 Конституції України та ст.1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Нормативно - правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому Законом.

Згідно до ч.1,4 ст.52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування. У випадках, передбачених законом, постанови Кабінету Міністрів України або їх окремі положення, що містять інформацію з обмеженим доступом, не підлягають опублікуванню і набирають чинності з моменту їх доведення в установленому порядку до виконавців, якщо цими постановами не встановлено пізніший термін набрання ними чинності. Розпорядження Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо цими розпорядженнями не встановлено пізніший термін набрання ними чинності.

Акти Кабінету Міністрів України включаються до Єдиного державного реєстру нормативно - правових актів України.

Пунктами 3 та 5 Указу Президента України від 10.06.1997 р. за №503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно - правових актів та набрання ними чинності" визначено, що громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов`язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов`язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.

Отже, з аналізу вказаних норм вище вбачається, що нормативно - правові акти Кабінету Міністрів України не підлягають реєстрації у Міністерстві юстиції України, а тому доводи позивача в частині відсутності реєстрації постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №160 "Про утворення державної фіскальної служби", а також постанови Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України" в Міністерстві юстиції України є помилковими та необґрунтованими.

Вищевказані постанови Кабінету Міністрів України містяться в Єдиному державному реєстрі нормативно - правових актів.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №160 "Про утворення державної фіскальної служби" було утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення. Визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 1 березня 2014 р. № 67 "Про ліквідацію Міністерства доходів і зборів" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 22, ст. 685).

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби у Сумській області, зокрема, Головне управління ДФС у Сумській області та Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС.

Відомості про Головне управління ДФС у Сумській області містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначено, що вказану юридичну особу створено розпорядчим актом - постановою Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014 р. та на час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відсутні відомості про те, що припинено вказану юридичну особу.

Зазначені відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань залучені судом апеляційної інстанції до матеріалів справи.

Наказом Державної фіскальної служби України від 10.05.2018 р. №295 "Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Сумській області" реорганізовано Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області шляхом її приєднання як структурного підрозділу до Головного управління ДФС у Сумській області.

Колегія суддів зазначає, що вищевказана інформація про створення Державної фіскальної служби України, утворення Державної фіскальної служби у Сумській області та Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС, а також реорганізація Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС шляхом приєднання її як структурного підрозділу до Головного управління ДФС у Сумській області є загальновідомим фактом і дана інформація є у відкритому доступі. Крім того, колегія суддів зазначає, що Головне управління ДФС у Сумській області, а також Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС, яка була приєднана до Головного управління ДФС у Сумській області як структурний підрозділ, є територіальними органами ДФС України.

Крім того, щодо посилання апелянта на неможливість виконання положення про Головне управління ДФС у Сумській області, затвердженого наказом ДФС України від 27.03.2017 р. №202 з огляду відсутності гербової печатки, а також відсутності печатки без зображення герба на копії зазначеного Положення, а також відсутності проведення його державної реєстрації, колегія суддів відхиляє, оскільки інформація про створення вказаного управління та його функціонування, як територіального органу фіскальної служби є загальновідомим фактом, відомості про Головне управління ДФС у Сумській області містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Щодо доводів ПП ОСОБА_1 на те, що в позові ним не оскаржується ані сума 170 грн., ані будь - яка інша сума, а оскаржується складання вимоги податкового органу та надсилання її, а також посилання на те, що застосування штрафу у розмірі 170 грн. не пов`язане з виникненням та сплатою недоїмки, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції питання скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)" від 07 листопада 2018 року №Ф 1557-54 в частині штрафу в сумі 170 грн. було розглянуто і вирішено, з урахуванням того, що позивачем була оскаржена вимога в повному обсязі.

Рішення, висновки та обґрунтування суду першої інстанції в частині задоволення позову відповідачем не оскаржені.

Крім того, щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення, а тому оскільки останнім днем, коли відповідно до норм йому могла бути надіслана (вручена) вимога є 13.11.2018 р. і аж ніяк не 15.11.2018, а також на те, що вимога була надіслана йому саме 15.11.2018 р. підтверджується належним доказом - конвертом, в якому була наслана зазначена вимога з відбитком штемпелю, колегія суддів зазначає, що дата вручення позивачу оскаржуваної по даній справі вимоги контролюючого органу може вплинути лише на обов`язок сплати за цією вимогою, проте це не впливає на її правомірність на момент прийняття.

Також, щодо доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було досліджено доказів передавання його персональних даних від органів Пенсійного фонду до органів доходів і зборів (та взагалі наявності його персональних даних в органах Пенсійного фонду чи органах доходів і зборів) та як наслідок не було досліджено жодних доказів перебування на обліку в юридичній особі за назвою "Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС в Сумській області" () з 04.04.2005 р. (зазначена юридична особа створена 24.12.2014 р.), колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки питання дослідження доказів передавання персональних даних позивача від органів Пенсійного фонду до органів доходів і зборів не впливає на вирішення даної справи. Крім того, Законом України від 04.07.2013 р. № 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" урегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України, яке надалі було перетворено шляхом реорганізації у ДФС України. Питання перебування позивача на обліку у відповідача та його органах підтверджується матеріалами справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду справи відповідно до гарантій вставлених ст.6 цієї Конвенції, а саме те, що юридична особа з назвою "Сумський окружний адміністративний суд" (), ані ОСОБА_2 не є судом, а також на те, що справа розглянута неповноважним складом суду та в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави для його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, колегія суддів зазначає наступне.

Так, інформація про утворення юридичної особи Сумський окружний адміністративний суд є загальновідомим фактом. Сумський окружний адміністративний суд був створений на підставі Указу Президента України "Про утворення місцевих адміністративних судів, затвердження їх мережі" від 16.11.2004 р. №1417/2004. Дана інформація є загальновідомою та є у відкритому доступі.

Сумський окружний адміністративний суд зареєстровано як юридичну особу у встановленому законодавством порядку, відомості про вказану юридичну особу містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, згідно даних цього реєстру Сумський окружний адміністративний суд не перебуває в стані припинення та не ліквідовано.

Зазначені відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань залучені судом апеляційної інстанції до матеріалів справи.

Інформація про те, що ОСОБА_2 призначений у встановлений законодавством порядку суддею та займає штатну посаду судді в Сумському окружному адміністративному суді є у відкритому доступі та доступна для ознайомлення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 р. справа №480/4471/18 була розподілена на головуючого суддю (суддю - доповідача ) Бондар С.О.

Питання щодо відводу судді Сумського окружного адміністративного суду Бондаря С.О. було предметом розгляду по даній справі в суді першої інстанції, та за результатом розгляду цього питання була винесена ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 р., якою в задоволенні заяви Приватного підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Бондар С.О. по справі №480/4471/18 за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги - відмовлено. Відповідно до змісту вказаної ухвали заявлені підстави для відводу головуючого у справі №480/4471/18 судді Бондаря С.О. не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки не стосуються особистого відношення судді до результатів розгляду справи №480/4471/18, а тому заява Приватного підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Бондар С.О. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вищевказаною ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 р., висновки її вважає обґрунтованими.

Стосовно посилання апелянта на відсутність мотивованої оцінки судом першої інстанції приведених позивачем аргументів та не зазначення мотивів, а також на те, що деяка частина аргументів наведених апелянтом залишена без відповіді, а деяка взагалі не була розглянута, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що носять характер особистих припущень заявника скарги, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин даної справи та норм матеріального права.

Щодо доводів апелянта на те, що судом першої інстанції не було проведено дослідження електронних доказів, розташованих за Інтернет посиланням, колегія суддів зазначає, що апелянтом не зазначено обґрунтування необхідності підстав для їх дослідження та їх значення для справи.

Крім того, посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини є необґрунтованими, оскільки вказані судові рішення є правовою позицією в межах певної справи та не може бути підставою для висновку, що в даній справі не були розглянуті доводи і аргументи сторони по справі або було порушено принцип безсторонності суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що під час апеляційного перегляду даної справи не встановлено обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на приписи ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для зміни розподілу судових витрат.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до п.6 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому враховуючи вказані вище приписи КАС України, дана справа, з урахуванням предмету її спору та суми вимоги, відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 року по справі №480/4471/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 27.08.2019 року