Справа № 280/5595/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5595/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 р. (суддя Кисіль Р.В., м. Запоріжжя) у справі №280/5595/18

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації щодо незабезпечення ОСОБА_1 безоплатно автомобілем з ручним керуванням;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації вчинити дії, передбачені постановою КМУ від 19 липня 2006 №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» щодо забезпечення ОСОБА_1 позачергово безоплатно автомобілем з ручним керуванням.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 р. у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що відсутня бездіяльність відповідача щодо незабезпечення позивача безоплатно автомобілем з ручним керуванням.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, зокрема зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом війни другої групи та перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації для позачергового безоплатного забезпечення автомобілем з ручним керуванням в черзі за № 152.

У відповіді на адвокатський запит Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 05.11.2018 року за № 04.2-Л.3055.1 повідомив, що причиною незабезпечення ОСОБА_1 є призупинення фінансування державної програми по забезпеченню осіб з інвалідністю автомобілями.

Скаржник стверджує, що відповідачем не надано жодного доказу того, що відбулося призупинення фінансування державної програми по забезпеченню осіб з інвалідністю автомобілями. Проте, суд на це не звернув уваги при прийнятті рішення.

Також позивач вказує на те, що йому Законом гарантовано право на позачергове безоплатне забезпечення автомобілем з ручним керуванням. Проте, відповідач протиправно не вчиняє жодних дій по забезпеченню позивача автомобілем та більше 4-х років не забезпечує позивача автомашиною з ручним керуванням.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є інвалідом війни другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивач перебуває на обліку у відповідача для позачергового безоплатного забезпечення автомобілем з ручним керуванням.

У березні 2017 року позивач звернувся до відповідача з питанням щодо строку позачергового безоплатного забезпечення його, як інваліда ІІ групи, автомобілем.

Листом від 03.04.2017 №04.2-Л.1433.2 відповідач повідомив позивача про те, що станом на 01.04.2017 номер його черги серед інвалідів, які мають право на позачергове забезпечення автомобілем, - 191. Також зазначив, що на теперішній час фінансування державної програми по забезпеченню інвалідів автомобілями призупинене, тому визначити термін отримання автомобіля на цей час є проблематичним (а.с.9).

26.10.2018 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо надання інформації стосовно забезпечення ОСОБА_1 пільговим автомобілем.

Листом від 05.11.2018 №04.2-Л.3055.1 відповідач повідомив, що станом на 01.11.2018 номер черги позивача серед осіб з інвалідністю, які мають право на позачергове забезпечення автомобілем, 152. Також повідомлено, що на теперішній час, фінансування державної програми по забезпеченню інвалідів автомобілями призупинене. Видатки на придбання автомобілів для забезпечення осіб з інвалідністю не передбачаються у державному бюджеті вже протягом п`яти років, тому визначити термін отримання автомобіля ОСОБА_1 є проблематичним (а.с. 10).

Вважаючи, що твердження відповідача про призупинення фінансування державної програми по забезпеченню інвалідів автомобілями є необґрунтованим, оскільки черга ОСОБА_1 за півтори роки зменшилась майже на 40 осіб, а бездіяльність Дерартаменту щодо незабезпечення ОСОБА_1 позачергово безоплатно автомобілем з ручним керуванням є протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки:

- згідно з абз. 8 п. 2 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999 (далі - Порядок №999), закупівля робіт і послуг з виготовлення і поставки автомобілів за рахунок державних коштів здійснюється Фондом соціального захисту інвалідів та Фондом соціального страхування відповідно до законодавства;

- відповідно до абз. 6 п. 2 Порядку №999 Мінсоцполітики за передбаченою законом про Державний бюджет України на відповідний рік бюджетною програмою для забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями перераховує кошти на рахунок Фонду соціального захисту інвалідів, відкритий органами Казначейства;

- пунктом 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що придбання Фондом соціального захисту інвалідів автомобілів для інвалідів та інші заходи щодо соціального захисту інвалідів (за рахунок джерел, визначених пунктом 1 статті 11 цього Закону);

- відповідно до п. 1 ст.11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» таким джерелом є кошти від сплати інвалідами часткової вартості автомобілів та кошти від реалізації автомобілів, повернутих інвалідами. Аналогічні норми містяться в ст.11 та ст. 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»;

- згідно інформації, викладеній у листі Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 21.02.2019 № 04-70/414, який відповідач додав до заперечень, протягом 2017 - 2018 років за передбаченою законом про державний бюджет України програмою коштів для забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями на рахунок відділення Фонду не надходило;

- Європейський суд з прав людини у справі «Великода проти України» зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення. Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, відсутня бездіяльність відповідача щодо незабезпечення позивача безоплатно автомобілем з ручним керуванням;

- з довідки відповідача від 27.02.2019 №0752/03.2-29 та додатку до неї вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в позачерговій черзі на забезпечення автомобілем з ручним керуванням з 04.03.2015. Станом на 01.04.2017 номер облікової черги позивача - 191. Станом на 01.11.2018 номер облікової черги позивача - 152. Протягом вказаного періоду було знято з позачергової черги і забезпечення автомобілем 39 осіб з інвалідністю, в т.ч.: у зв`язку зі смертю - 25 осіб; у зв`язку з відсутністю медичних показань - 9 осіб; у зв`язку зі зміною місця реєстрації - 2 особи; у зв`язку з переведенням до загальної черги - 1 особа; у зв`язку з реєстрацією нового автомобіля - 1 особа; згідно з заявою - 1 особа. Таким чином, твердження позивача, що випливає зі змісту позовної заяви, про рух черги внаслідок видачі автомобілів не відповідає дійсності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни другої групи та перебуває на обліку у відповідача для позачергового безоплатного забезпечення автомобілем з ручним керуванням.

Відповідно до п. 22 ч.1 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: позачергове безоплатне забезпечення автомобілем (за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем) на термін експлуатації до десяти років (з наступною заміною на новий), виплата компенсації на бензин (пальне), ремонт, технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Черговість забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями встановлена Порядком №999.

Відповідно до п. 25 Порядку №999 позачергово автомобілі отримують особи з інвалідністю внаслідок війни за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем.

Відповідно до п. 35 Постанови №999 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду реєструє заяви разом з іншими необхідними документами у журналі, форма якого затверджується Мінсоцполітики, приймає відповідне рішення і надсилає його у письмовій формі відповідно до органів соціального захисту населення або відділень виконавчої дирекції Фонду, які видали направлення, та особам з інвалідністю, законним представникам недієздатних осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю.

Абзацом 8 пункту 2 Порядку №999 передбачено, що закупівля робіт і послуг з виготовлення і поставки автомобілів за рахунок державних коштів здійснюється Фондом соціального захисту інвалідів та Фондом соціального страхування відповідно до законодавства.

Так, згідно з абз. 6 п. 2 Порядку №999 Мінсоцполітики за передбаченою законом про Державний бюджет України на відповідний рік бюджетною програмою для забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями перераховує кошти на рахунок Фонду соціального захисту інвалідів, відкритий органами Казначейства.

Статтею 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що придбання Фондом соціального захисту інвалідів автомобілів для інвалідів та інші заходи щодо соціального захисту інвалідів (за рахунок джерел, визначених пунктом 1 статті 11 цього Закону). Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» таким джерелом є кошти від сплати інвалідами часткової вартості автомобілів та кошти від реалізації автомобілів, повернутих інвалідами.

Аналогічні норми встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

Так, з листа Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 21.02.2019 № 04-70/414 вбачається, що за передбаченою законом про державний бюджет України програмою, протягом 2017 - 2018 років, коштів для забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, на рахунок відділення Фонду не надходило.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що відсутня бездіяльність відповідача щодо незабезпечення позивача безоплатно автомобілем з ручним керуванням.

Крім того, при розв`язанні спірних правовідносин судом першої інстанції правильно враховано правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 р. у справі №280/5595/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов