Справа № 826/9886/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 серпня 2019 року м. Київ№ 826/9886/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (позивача-1), ОСОБА_2 (позивача-2)
до Київського регіонального центру оцінювання якості освіти в особі Регламентної комісії (відповідача-1), Українського центру оцінювання якості освіти (відповідача-2)
про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського регіонального центру оцінювання якості освіти в особі Регламентної комісії, Українського центру оцінювання якості освіти, з вимогами про:

- визнання недійсними і скасування рішень відновідача-1 від 18.06.2018 року стосовно позивачів, Сер, Сертифікати ЗНО №0326138, №0326270;

- зобов`язання відповідача-1 надати можливість повивачам пройти незалежне оцінювання з Української мови і літератури, Англійської мови, історії України, а позивачеві-1 ще й з Географії під час додаткової сесії;

- зобов`язання відповідача-2 створити, а відповідача-1 надіслати позивачам запрошення-перепустки для участі у ЗНО оцінювання з Української мови і літератури, Англійської мови, історії України, а позивачеві-1 ще й з Географії під час додаткової сесії.

Позовну заяву ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2018 року залишено без руху, та надано строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

13.05.2019 року для з`ясування обставин у даній справі ухвалою суду витребувано у відповідачів документи.

Через канцелярію суду від представника Українського центру оцінювання якості освіти надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи та матеріали, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Крім того, суд звертає увагу на те, що публічно-правовий спір, згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України, - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

З абз.1 п.1 Положення про Український центр оцінювання якості освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року №1312 «Про невідкладні заходи щодо запровадження зовнішнього незалежного оцінювання та моніторингу якості освіти» (надалі - Положення №1312) вбачається, що Український центр оцінювання якості освіти є спеціально уповноваженою державою установою, що проводить зовнішнє незалежне оцінювання (оцінювання результатів навчання, здобутих на певному освітньому рівні) та бере участь у сертифікації педагогічних працівників.

Пунктом 4 Положення №1312 встановлено основні завдання Українського центру оцінювання якості освіти, а саме:

1) підготовка та здійснення зовнішнього незалежного оцінювання;

2) підготовка та здійснення незалежного тестування професійних компетентностей у процесі сертифікації педагогічних працівників (далі - тестування педагогічних працівників);

3) участь за дорученням МОН у підготовці та проведенні: моніторингу якості освіти та інших досліджень у сфері освіти (далі - освітні вимірювання); оцінювання рівня володіння українською та іноземними мовами (далі - мовний іспит); вступних випробувань з використанням організаційно-технологічних процесів здійснення зовнішнього незалежного оцінювання (далі - вступні випробування);

4) організація проведення на території України за дорученням МОН міжнародних досліджень якості освіти.

Отже, зміст Положення №1312 дає підстави для висновку, що Український центру оцінювання якості освіти не є суб`єктом владних повноважень в розумінні КАС України та не виконує делегованих владних управлінських функцій у спірних правовідносинах, оскільки вступні випробування до вищих навчальних закладів шляхом зовнішнього незалежного оцінювання навчальних досягнень випускників навчальних закладів загальної середньої освіти є однією із складових навчального процесу, різновидом послуг у галузі освіти, які залежить, перш-за все, від волевиявлення особи, яка виявила бажання пройти зовнішнє незалежне оцінювання.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Київський регіональний центр оцінювання якості освіти створений відповідно до наказів Українського центру оцінювання якості освіти №3 від 10.04.2006 року та №22/1 від 16.05.2006 року та діє на підставі Положення про Київський регіональний центр оцінювання якості освіти, затвердженого директором Українського центру оцінювання якості освіти07.12.2016 року та погодженим Міністерством освіти і науки України 07.12.2016 року (надалі - Положення від 07.12.2016 року).

У пунктах 1 та 2 Положення від 07.12.2016 року зазначено, що Київський регіональний центр оцінювання якості освіти є бюджетною установою, що здійснює у зоні обслуговування, визначеній Міністерством освіти і науки України, зовнішнє незалежне оцінювання результатів навчання, здобутих на певному освітньому рівні, та моніторинг якості освіти. Київський регіональний центр оцінювання якості освіти рішенням Міністерства освіти і науки України утворюється Українським центром оцінювання якості освіти і підпорядковується йому.

Згідно п.4 Положення від 07.12.2016 року основними завданнями Київського регіонального центру оцінювання якості освіти є підготовка и проведення зовнішнього незалежного оцінювання та моніторингу якості освіти у регіоні.

Комплексний аналіз змісту наведених актів дає підстави для висновку, що Київський регіональний центр оцінювання якості освіти також не належить до суб`єктів владних повноважень в розумінні КАС України та не виконує делегованих владних управлінських функцій у спірних правовідносинах.

Таким чином, позовні вимоги викладені у даній справі позивачами не мають ознак публічно-правового спору, оскільки вказані вимоги не звернуті до суб`єктів владних повноважень, що здійснюють владних управлінських функцій у правовідносинах, у яких виник спір.

У відповідності до ч.1 ст.19 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Отже, позивачам слід звернутися до місцевого загального суду за правилами територіальної підсудності для розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, а заявлені вимоги належить розглядати відповідному суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

У ч.2 ст.238 КАС України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідного клопотання до суду не надходило.

Керуючись положеннями ст.ст. 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі №826/9886/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського регіонального центру оцінювання якості освіти в особі Регламентної комісії, Українського центру оцінювання якості освіти про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Попередити позивача, що повторне звернення з тими самими вимогами до адміністративного суду не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська