Справа № 240/394/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/394/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

20 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Юхимчук О.М.

представника третьої особи: Голобородного Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (м. Житомир, 27 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію від 17.01.2019 №1801/3 та скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 в Україну від 17.01.2019 №1801/3.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 25.09.2012 позивач звернувся із заявою до Богунського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як чоловік громадянки України, з якою перебуває у шлюбі та є батьком спільних дітей ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з заявою подано: засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінок паспортного документа з особистими даними; довідку про місце проживання від 17.08.2012 №335; засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою довідки про місце проживання; довідку про відсутність судимості від 20.08.2012 №49/6/3-00501502; засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою довідки про відсутність судимості; копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ; засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою свідоцтва про народження; документально підтверджені відомості про склад сім`ї (копії свідоцтва про шлюб з копією паспорта громадянина України дружини, свідоцтва про народження дитини); заяву-зобов`язання ОСОБА_5 забезпечити житловою площею та необхідним матеріальним забезпеченням з копіями документів на підтвердження права на житло; квитанцію про сплату державного мита.

У вказаній заяві, серед іншого, місцем проживання в Україні позивач зазначив: АДРЕСА_1 .

Рішенням УДМС від 07.06.2013 ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію в Україну №391 та 18.07.2013 документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 .

До Державної міграційної служби України надійшло подання Головного управління Національної поліції в Житомирській області за №5272/14/03-2018 від 19.12.2018 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Грузії ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з виявленням фактів, які свідчать про причетність вказаної особи до скоєння тяжких злочинів, що негативно відображається на оперативній обстановці в регіоні, тобто його дії несуть загрозу охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

На виконання вимог п. 23 Порядку №321 11.01.2019 на адресу ОСОБА_1 УДМС направлене повідомлення про надходження подання ГУ НП в Житомирській області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну та запрошено останнього до Управління для надання пояснень із зазначеного питання.

14.01.2019 позивач з`явився до УДМС та особисто надав письмові пояснення.

Висновком УДМС, затвердженим в.о. начальника УДМС України в Житомирській області 17.01.2019, встановлено підстави для скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

17.01.2019 УДМС у Житомирській області прийняте рішення №1801/3 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого 07.06.2013, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію». Одночасно скасована і видана на підставі цього рішення посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 18.07.2013 на підставі пп. 1 п. 64 Порядку №321.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 2 Закону України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон України №3773-VI) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачене Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Статтею 3 Закону України №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Порядок видачі дозволу на імміграцію, а також посвідки на постійне проживання та вирішення інших питань, пов`язаних з імміграцією іноземців та осіб без громадянства, визначається Законом України про імміграцію.

За змістом абз. 6 ст.1 Закону України від 07.06.2001 №2491-III «Про імміграцію» (далі - Закон України №2491-ІІІ) посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

В силу ч. 1 ст.4 Закону України №2491-ІІІ дозвіл на імміграцію надається у межах квоти імміграції.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 4 Закону України №2491-ІІІ встановлено, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

З матеріалів справи втсановлено, що позивач знаходиться законно на території України та є батьком ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.04.2010 та ОСОБА_4 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 04.03.2014 р.

Пунктом 2 ч.1 ст.9 Закону України №2491-ІІІ передбачено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, до органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем їх проживання. Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

Підстави для скасування дозволу на імміграцію визначені ст. 12 Закону України №2491-ІІІ, згідно якої дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

У відповідності до ст. 13 Закону України №2491-ІІІ орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання. Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка мала до його надання статус біженця в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання.

Згідно з п. 21-24 Порядку, який затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983) дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органам, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Пунктом 14 Порядку №1983 передбачено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у п.п. 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст. 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Разом з тим, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

Вимогами п.16 Порядку №1983 встановлено, що територіальні органи і підрозділи ДМС аналізують у місячний термін отриману від МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Отже, законодавством регламентовано повноваження органів Державної міграційної служби України здійснювати перевірку законності підстав надання дозволів на імміграцію в Україну та їх скасування у разі виявлення порушень при видачі таких дозволів.

Слід зазначити, що відповідач обґрунтовано звернув увагу на рекомендації Головного Управління Національної поліції у Житомирській області стосовно надання дозволу на імміграцію позивачу, однак при прийнятті оскарженого рішення не здійснив усіх належних заходів, передбачених Порядком №1983.

Зі змісту висновку головного спеціаліста відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Житомирській області від 17.01.2019 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Грузії ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що у зв`язку із виявленням фактів, що свідчать про причетність вказаної особи до скоєння тяжких злочинів, що негативно відображається на оперативній обстановці в регіоні, його дії несуть загрозу охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Також, у матеріалах справи міститься подання Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 19.12.2018 №5272/14/03-2018 та подання про скасування посвідки на постійне проживання від 19.12.2018 №5271/14/03-2018 згідно з якими громадянин ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Грузії, непрацюючий, проживаючий на території Житомирської області негативно впливає на криміногенну ситуацію в регіоні та відомий правоохоронним органам, як особа, яка причетна до скоєння тяжких злочинів, дотримується кримінальних «понять» та злодійських «звичаїв», що негативно відображається на оперативній обстановці в регіоні, впливає на криміногенний елемент, з метою вчинення тяжких злочинів, для підтримання злодійських традицій, поповнення так званого «общака», що негативно відображається на оперативній обстановці в області та державі у цілому, а тому його перебування на території країни створює загрозу у забезпеченні національній безпеці України та охороні громадського порядку.

Водночас, з пояснень третьої особи, яке наявне у матеріалах справи видно, що Управлінням карного розшуку Головного управління Національної поліції в Житомирській області надано інформацію про те, що позивач притягався до кримінальної відповідальності за фактом вчинення кримінального правопорушення відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003494 від 09.07.2015 за ч. 2 ст. 125 КК України про спричинення тілесних ушкоджень, а саме колото-різаних ран гр. ОСОБА_6 . Вказане кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом.

Позивачем під час розгляду справи було пояснено, що вказаний вище конфлікт мав місце і відбувся з братом його дружини громадянином ОСОБА_6 , однак на сьогоднішній день його вже вичерпано. Крім того, зазначив, що ні в яких кримінальних колах він не перебуває, злочинів не скоював, має трьох дітей - громадян України та одружений з громадянкою України. Також позивачем надано до матеріалів справи характеристику з місця роботи Приватного підприємства «Вода України» від 28.01.2019 №1/28, на якому позивач працював у період з 01.10.2013 до 31.03.2017 та згідно з якою характеризується позитивно.

Відтак, відповідачем не вчинялись дії, спрямовані на перевірку обставин, зазначених у поданнях ГУ НП в Житомирській області від 19.12.2018 №5272/14/03-2018 та від 19.12.2018 №5271/14/03-2018.

Так само, у матеріалах справи відсутні рішення, які набрали законної сили, про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за скоєні злочини чи будь якого іншого виду відповідальності, таким чином обставини, що слугували підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання в Україні позивачу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Тому, рішення УДМС України в Житомирській області про скасування дозволу на імміграцію від 17.01.2019 №1801/3 не може бути визнано таким, що прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, спірне рішення прийняте з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, адже позивач проживає на території України з 2010 року і органом який на той час виконував функції щодо прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію наданням безстрокової посвідки на постійне проживання в Україні у 2013 році підтверджено законність перебування іноземця в Україні; у 2010 році позивач одружився з громадянкою України, у позивача на території України у 2010 році та 2014 році народилися сини; без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача, адже при видачі посвідки на постійне проживання в Україні орган, який на той час виконував функції щодо прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію підтвердив правильність надання позивачем необхідних документів та наявність підстав для надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 серпня 2019 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.