Справа № 138/1852/19
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

27 серпня 2019 р. Справа № 138/1852/19

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Вільчинський Олександр Ванадійович розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області

про: скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про скасування рішення.

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2019 року справу №138/1852/19 передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду на підставі статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

22 серпня 2019 року справа надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Згідно з вимогами частини другої статті 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Відповідно до статті 31 КАС України проведено автоматичний розподіл, за результатами якого визначений головуючий суддя у справі Вільчинський Олександр Ванадійович .

З огляду на викладене вважаю за необхідне прийняти адміністративну справу №138/1852/19 до свого провадження.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваних рішень).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваних рішень) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваних рішень) суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Наведені норми права узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій, при цьому ці функції суб`єкт повинен здійснювати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Позивач обґрунтовує звернення до суду тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом він є власником домоволодіння з відповідними надвірними будівлями, яке розмішене у АДРЕСА_1 . Зазначає, що поруч з його садибою по АДРЕСА_2 мешкає ОСОБА_3 , яка відповідно до оскаржуваного рішення № 353 19 сесії 6 скликання Хоньковецької сільської ради від 12 вересня 2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж в натурі земельної ділянки" приватизувала дві земельні ділянки розміром 0,1507 та 0,665 га. Вважає, що оскаржуваним рішенням порушено його права власника домоволодіння, оскільки у нього (позивача) з ОСОБА_3 є спір про незаконну забудову на межі земельних ділянок.

Таким чином, позивач, оскаржуючи рішення Хоньковецької сільської ради від 12 вересня 2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж в натурі земельної ділянки", фактично обґрунтував позовні вимоги відсутністю в іншої особи - ОСОБА_3 права забудови суміжної земельної ділянки, порушенням прав позивача, як власника, будинку, що розташований на суміжній земельній ділянці.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, а стосується захисту його приватних інтересів, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спір про скасування рішення Хоньковецької сільської ради від 12 вересня 2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж в натурі земельної ділянки" має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивачів та права власності третьої особи, яке полягає у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном на свій розсуд і будь-яким чином, якщо інше не передбачене законом. Належним відповідачем у такій справі є особа, майнове право, його обсяг та зміст фактично оспорюються позивачами.

Участь органу місцевого самоврядування як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, спір склався у зв`язку із захистом права позивача на земельну ділянку та нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від їх порушення іншою особою.

Скасування оскаржуваного рішення обов`язково буде впливати на майнові права тієї особи, щодо якої це рішення буде скасовано.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим.

Такі висновки узгоджуються з позицією Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 квітня 2019 року у справі № 128/3751/14-а, Верховного Суду у постанові від 06 серпня 2019 року у справі №363/4386/16-а.

За змістом частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведену норму, а також встановлені судом обставини, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи наведене, доходжу висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється та необхідність вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Оскільки даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України

Керуючись ст.ст. 30, 170, 171, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Прийняти до свого провадження справу №138/1852/19.

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про скасування рішення.

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович