Справа № 320/1859/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року № 320/1859/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про оскарження дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчини певні дії

о б с т а в и н и с п р а в и :

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України за № 437/13 від 04.02.2019 про відмову їй у перерахунку пенсії;

- зобов`язати Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробтної плати (доходу), який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії у жовтні 2017 року (за 2014 - 2016 р.р.) із врахуванням заробітної плати (посадового окладу) за 60 календарних місяців страхового (трудового стажу) підряд набутого на посаді голови профспілкового комітету ДП завод «Яшма» з 01.02.1984 р. по 11.10.1989 р. на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем неправомірно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії по встановленому посадовому окладу із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії у жовтні 2017 року (за 2014, 2015, 2016 роки) із врахуванням заробітної плати (посадового окладу голови профспілкового комітету) на виконання рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року, оскільки дане рішення не містить зобов`язань до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо здійснення перерахунку пенсії. Підстав для обчислення пенсії за вищевказаними рішенням суду немає.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

12.06.2019 року від відповідача через службу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву в якому в задоволенні адміністративного позову просив відмовити в повному обсязі. Стверджував, що оскільки рішення Сквирського районного суду Київської області не містить зобов`язань до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо призначення та перерахунку пенсії, підстави для обчислення управлінням пенсії за вказаним рішенням відсутні.

14.06.2019 року від позивача через службу діловодства суду надійшла відповідь на відзив відповідача в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідач нехтує рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 без будь - яких обґрунтувань нормами закону безпідставно відмовив їй у перерахунку пенсії по встановленому посадовому окладу із застосуванням показника середньої заробітної плати, чим порушив її право на соціальний захист.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 замінено Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 01 березня 1997 року, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Сер. НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи довічно.

Відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_3 видане 26.12.2005 Сквирським управлінням праці та соціального захисту ОСОБА_1 перебуває на обліку в Сквирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області з 2006 року та отримує пенсію по 2 групі інвалідності, яка їй призначена відповідно до Закону України « Про державну службу».

У відповідності до записів трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серія НОМЕР_4 від 01 лютого 1989 року її страховий (трудовий) стаж становить майже 39 років, з яких з 24.01.1979 року ОСОБА_1 працювала на державному підприємстві завод «Яшма» м. Сквира (а.с. 43- 45), в тому числі з 01.02.1984 року згідно записів №№14,15 ОСОБА_1 була обрана головою профспілкового комітету заводу «Яшма», де працювала до 11 жовтня 1989 року.

Відповідно до архівної довідки №05-05/462від 28 листопада 2017 року вбачається, що у документах архівного фонду ВАТ «Ямша» м. Сквири Сквирського району Київської області у відомостях нарахування заробітної плати працівникам за 1984-1989 роки значиться ОСОБА_1 та її нарахування преміальних до окладу заробітної плати по основному місцю роботи (голови профспілкового комітету заводу), підставою відомостей вказаної довідки є фонд 76, опис 2-0, книги обліку нарахування заробітної плати працівникам за 1984-1989 р., табельний номер 1023 (а.с. 65).

В зв`язку з відсутністю підвищення пенсій державним службовцям протягом тривалого періоду, позивач вирішила перевестися з пенсії державного службовця на пенсію за віком.

Оскільки ВАТ «Яшма» ліквідовано, ОСОБА_1 звернулась до Об`єднаного трудового архіву міської та сільських рад Сквирського району із заявою про видачу довідки про заробітну плату на виборній посаді голови профспілкового комітету заводу «Яшма», де отримала архівну довідку № 05-05-/391 від 27.10.2017 р., згідно якої вбачається, що до архіву документи місцевого профспілкового комітету по ВАТ «Яшма» м. Сквира на збереження не передавалися (а.с. 63).

Суд, також бере до уваги, що відповідно до карток про зарплату (лицевая карточка на зарплату) ОСОБА_1 , як голова профспілкового комітету на ДП завод «Яшма» з 01.02.1984 року по 11.10.1989 рік отримувала заробітну плату за 1984 (з 01.02.1984 року), 1985 та 1986 роки - 160,00 (сто шістдесят) рублів, а з 01.01.1987 року по 11.10.1989 рік - 185,00 (сто вісімдесят п`ять) рублів (а.с.48-53).

Вищезазначені факти підтверджуються також рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року, що набрало законної сили 13.02.2019 року, яким заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області (адреса: вул. Якушкіна,1, м. Сквира Київської області, ) про встановлення факту перебування в трудових відносинах та отримання заробітної плати - задоволено повністю.

При цьому, вказаним вище рішенням встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на виборній посаді голови профспілкового комітету на ДП завод «Яшма» з 01.02.1984 року по 11.10.1989 рік та отримувала заробітну плату за 1984 (з 01.02.1984 року), 1985 та 1986 роки - 160,00 (сто шістдесят) рублів, а з 01.01.1987 року по 11.10.1989 рік - 185,00 (сто вісімдесят п`ять) рублів (а.с. 54-56).

Згідно відповіді Сквирського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області від 04.01.2019 року № 437/13 на заяву ОСОБА_1 від 28.01.2019 року про здійснення перерахунку пенсії по встановленому посадовому окладу із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії у жовтні 2017 року (за 2014, 2015, 2016 року) із врахуванням заробітної плати (посадового окладу голови профспілкового комітету) на виконання рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року повідомлено наступне. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування в трудових відносинах та отримання заробітної плати. Встановлено юридичний факт про те, що ОСОБА_1 працювала на виборній посаді голови профспілкового комітету на ДП «Яшма» з 01.02.1984 року по 11.10.1989 рік та отримувала заробітну плату за 1984, 1985 та 1986 рр. - 160, 00 рублів, а з 01.01.1987 р. по 11.10.1989 рік - 185,00 рублів. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року встановлено лише факт перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з ДП «Ямша» та отримання заробітної плати. Крім того, вказане рішення Сквирського районного суду Київської області не міститься зобов`язань до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо здійснення перерахунку пенсії, тому неможна здійснити перерахунок пенсії на виконання рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторономи у справі, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (переахунку) пенсії відповідно до Закону врегульовано у відповідості до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідпо п.п. 1, 2 п. 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

При цьому, згідно абзацу третьою п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Так, згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до вимог ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Більш того, ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як було встановлено судом, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року, що набрало законну силу 13.02.2019 року, заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області (адреса: вул. Якушкіна,1, м. Сквира Київської області, ) про встановлення факту перебування в трудових відносинах та отримання заробітної плати - задоволено повністю та встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на виборній посаді голови профспілкового комітету на ДП завод «Яшма» з 01.02.1984 року по 11.10.1989 рік та отримувала заробітну плату за 1984 (з 01.02.1984 року), 1985 та 1986 роки - 160,00 (сто шістдесят) рублів, а з 01.01.1987 року по 11.10.1989 рік - 185,00 (сто вісімдесят п`ять) рублів.

Однак, у своїй відмові у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, а також у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив про те, що рішення суду не містить зобов`язань до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо проведення перерахунку пенсії, підстав для обчислення управління пенсії за вказаним рішенням немає.

Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на наступне.

Згідно вимог частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, суд відхиляє посилання Пенсійного органу, як на підставу обґрунтованості прийняття оскаржуваної відмови, на п.2.10 Порядку №22, оскільки вони суперечать статтям 78 та 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Одним із основних принципів, на необхідності дотримання якого наголошує Європейський суд з прав людини, є принцип верховенства права, до фундаментальних аспектів якого відноситься принцип юридичної визначеності, який включає в себе принцип остаточності рішень суду.

Так, наприклад, у рішенні від 09.11.2004 «Справа «Науменко проти України»» Європейський суд з прав людини вважає, що обставини даної справи схожі з обставинами справи «Рябих проти Росії» (заява №52854/99, рішення від 24.07.2003), де у відповідній частині було вирішено: «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 §1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи».

У справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України (рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002) Європейський Суд наголосив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд, зважаючи на принципи здійснення правосуддя, зокрема, обов`язковості судових рішень, відмічає, що відповідачем не надано доказів оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року у справі № 376/2819/18, чи інших допустимих і належних доказів щодо цього.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач не має повноважень надавати правову оцінку рішенню Сквирського районного суду Київської області, враховуючи те, що цим рішенням встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на виборній посаді голови профспілкового комітету на ДП завод «Яшма» з 01.02.1984 року по 11.10.1989 рік та отримувала заробітну плату за 1984 (з 01.02.1984 року), 1985 та 1986 роки - 160,00 (сто шістдесят) рублів, а з 01.01.1987 року по 11.10.1989 рік - 185,00 (сто вісімдесят п`ять) рублів.

Суд наголошує, що відповідач, не будучи органом, який є компетентним та уповноваженим встановлювати факт перебування на виборній посаді та отримування заробітної плати, перебирає на себе не властиві йому повноваження ставити під сумнів чинні, не скасовані, не визнані недійсними офіційні документи, які свідчать про факт перебування ОСОБА_1 на виборній посаді та отримування заробітної плати, нехтуючи правом особи, яка виконувала свої обов`язки як робітника.

З огляду на зазначене суд вважає, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, беручи до уваги рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року, яке набрало законну силу 13.02.2019.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії на підставі рішення, а тому позивач має законне право на здійснення такого перерахунку.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов не можуть бути скасовані а їх обмеження не допускаються, крім випадків передбачених Конституцією України.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відмова Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо перерахунку пенсії з урахуванням рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018 року, є протиправною та такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані ст. 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип "належного урядування" покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Вимогами ч. 3 ст. 242 КАС України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, викладену в листі за № 437/13 від 04.02.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії у жовтні 2017 року (за 2014 - 2016 р.р.) із врахуванням заробітної плати (посадового окладу) за 60 календарних місяців страхового (трудового стажу) підряд набутого на посаді голови профспілкового комітету Державного підприємства завод «Яшма» з 01.10.1984 по 30.09.1989, зарахувавши до страхового стажу період роботи на виборній посаді голови профспілкового комітету Державного підприємства завод «Яшма» з 01.02.1984 р. по 11.10.1989 на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.12.2018.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 23.08.2019

Суддя Я.В. Горобцова