Справа № 120/2662/19-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

м. Вінниця

20 серпня 2019 р. Справа № 120/2662/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

секретаря судового засідання: Краєвської І.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Іванова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 у справі

за позовом: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1

до: Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовом звернулася приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №360/10 від 03.06.2019 року "Про результати проведеної комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності, дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Необхідність у забезпеченні позову позивач обґрунтовує тим, що внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного наказу відбулось значне порушення її конституційних прав, свобод, інтересів та гарантій (право на працю, право на оплату праці та свободу здійснення діяльності, гарантій невтручання державних органів в діяльність та інші), і до прийняття судом законного, обґрунтованого рішення, ці конституційні права будуть зазнавати тривалих обмежень, тому виникла необхідність в зупиненні дії оскаржуваного наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частинами 2, 3 ст. 154 КАС України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року дану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні із повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач та її представник уточнили заяву про забезпечення позову та просили суд її задовольнити та зупинити дію п. 3 оскаржуваного наказу.

Представник відповідача заперечував щодо забезпечення адміністративного позову, та зазначив, що жодних негативних наслідків для позивача не може настати, адже за не проходження курсів підвищення кваліфікації законом не передбачено відповідальності. Щодо дати проходження курсів повідомив, що це перші курси, про які повідомлено на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Надавши оцінку доводам, викладеним у заяві про забезпечення адміністративного позову, а також поясненням сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступних міркувань.

Забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відповідно до частини першої, другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із процитованої норми видно, що законодавець визначив підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема, такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року, надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведеного видно, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відтак, доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює саме з урахуванням вищезазначених критеріїв.

Дослідивши та проаналізувавши текст позову та додані до нього документи суд встановив, що на підставі доповідної записки про результати комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання нею правил ведення нотаріального діловодства було прийнято наказ № 360/10 від 03.06.2019 року, яким, зокрема п. 3, зобов`язано позивача пройти курс підвищення кваліфікації в Інституті права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України з 09 по 13 вересня 2019 року.

Так, статтею 5 Закону "Про нотаріат" визначено обов`язки нотаріуса, зокрема частиною 8 передбачено, що нотаріус зобов`язаний постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації.

В свою чергу, п. 3 ч. 1 ст. 29-1 зазначеного Закону, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії, якщо приватний нотаріус при вчиненні нотаріальних дій неодноразово порушував правила нотаріального діловодства, - до закінчення строку проходження підвищення кваліфікації (не більше двох тижнів).

Відповідно до п. 4 Порядку підвищення кваліфікації нотаріусів, консультантів державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, помічників приватних нотаріусів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1422/5 від 28.08.2014 року підвищення кваліфікації державних та приватних нотаріусів, консультантів державних нотаріальних контор і державних нотаріальних архівів, помічників приватних нотаріусів здійснюється за такими видами: самостійне навчання; навчання за професійними програмами підвищення кваліфікації та за програмами тематичних короткострокових семінарів, які організовуються Центром перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції (далі - Центр) за дорученням Міністерства юстиції та Нотаріальною палатою України.

Згідно п. 5 вищезазначеного Порядку нотаріус зобов`язаний постійно підвищувати свій професійний рівень за одним із видів, передбачених пунктом 4 цього Порядку, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 Закону України «Про нотаріат», проходити підвищення кваліфікації за видом, передбаченим абзацом третім пункту 4 цього Порядку.

Так, з аналізу вищезазначених норм випливає, що нотаріус зобов`язаний постійно підвищувати свій професійний рівень, при чому може самостійно обрати вид підвищення кваліфікації, натомість у випадку, визначеному п. 3 ч. 1 ст. 29-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов`язаний пройти підвищення кваліфікації за видом, визначеним Порядком.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що п. 3 оскаржуваного наказу визначено конкретний вид підвищення кваліфікації та період, у зв`язку з тим, що під час перевірки було встановлено, що позивач протягом 2 років самостійно не підвищувала свій професійний рівень.

Однак, позивач не погодилась з відповідними доводами та зазначила, що встановлення конкретного виду підвищення кваліфікації та встановлення дати є порушенням її прав, оскільки проходження курсів з підвищення кваліфікації є платною послугою, на підтвердження зазначеного до матеріалів справи долучено скріншот з офіційного веб-сайту Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, з якого видно вартість навчання за особу. Крім того, відсутність її на робочому місці протягом тижня може вплинути на матеріальні права: не здійснюючи нотаріальну діяльність вона буде позбавлена можливості оплатити роботу найманих працівників, які працюють на підставі трудових договорів, сплатити податки, водночас, протягом тижня перебування в м. Київ завдасть їй значних витрат.

Так, згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Нотаріуси як особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, належать до категорії самозайнятих осіб.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Тобто, як вбачається з викладеного, шляхом видачі оскаржуваного наказу позивача фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності. При цьому, у позивача є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги той факт, що предметом судового розгляду справи є вирішення питання щодо законності прийняття наказу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 03.06.2019 року «Про результати комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання нею правил ведення нотаріального діловодства», суд приходить до висновку, що наразі існує очевидна небезпека заподіянню правам та законним інтересам позивача, а також зважаючи на те, що не вжиття заходів по забезпеченню адміністративного позову, може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду, вбачаються правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення пункту 3 дії оскаржуваного наказу до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи позивача та її представника стосовно того, що невжиття судом забезпечення позову може мати наслідком істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому у разі задоволення позову, оскільки пунктом 3 оскаржуваного наказу ОСОБА_1 зобов`язано пройти курси підвищення кваліфікації в Інституті права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України з 09 по 13 вересня 2019 року - тобто у визначений відповідачем строк. Таким чином, позивач фактично буде вимушена виконати наказ, який вона оскаржила до суду, і її права не будуть захищені судом, адже проходження курсів підвищення кваліфікації в Інституті права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, який розташований в м. Києві передбачає фактичне зупинення її нотаріальної діяльності протягом п`яти робочих днів. Отже для відновлення прав особи необхідно буде докласти значних зусиль та понести витрати.

За наведених обставин, суд доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та, відповідно, зупинити дію п. 3 наказу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №360/10 від 03.06.2019 року "Про результати проведеної комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності, дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1" до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №120/2662/19-а за позовом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Зупинити дію п. 3 наказу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №360/10 від 03.06.2019 року "Про результати проведеної комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності, дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1" до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 23.08.2019 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна