Справа № 825/1944/15-а
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Справа № 825/1944/15-а

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Пилипенко О.Є. Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Завадського О.О. ,

представника відповідача Кашиної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» до Митного посту «Прилуки» Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови у прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Митного посту «Прилуки» Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1), Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправними та скасування рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.12.2014 р. № 102040000/2014/000073/1; від 02.02.2015 р. № 102040000/2015/000025/1; від 17.02.2015 р. № 102040000/2015/000055/1; від 11.03.2015 р. № 102040000/2015/000080/1; від 16.03.2015 р. № 102040000/2015/000081/1; від 22.04.2015 р. № 102040000/2015/000100/1; від 30.04.2015 р. № 102040000/2015/000116/1.

- визнання протиправними та скасування карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ 102040000/2014/05079; 102040000/2015/05028; 102040000/2015/05060; 102040000/2015/05085; 102040000/2015/05086; 102040000/2015/05106; 102040000/2015/05122.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2019 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 р., у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи такі рішення, суди дійшли висновку, що надані позивачем документи для проведення митного оформлення товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та не надають можливості здійснити розрахунки на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2019 року зазначені судові рішення було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалюючи таке рішення Верховний Суд зазначив, що при наданні оцінки обґрунтуванням митного органу щодо неможливості визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом, суди попередніх інстанцій не з`ясували особливості поставки товарів на умовах згідно з додатком від 01.09.2014 р. № 47, зокрема обсягів, комерційних умов, наявності знижок тощо, не дослідили, чи були у контролюючого органу підстави для витребування від декларанта додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за основним методом, а також не врахували, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДФС інформація про вантажні митні декларації, на які орган доходів і зборів посилається при коригуванні митної вартості, не містить усіх відомостей, що стосуються суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу.

Крім того, Верховний Суд зауважив, що судам необхідно було перевірити зазначення митним орган у письмовій вимозі за кожним випадком поставки за умовами DAP конкретних обставин, які викликали у відповідача сумніви у правильності зазначення декларантом митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірити на підставі наданих декларантом основних документів, обґрунтувань необхідності перевірки спірних відомостей та зазначення документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, а також проаналізувати дотримання митним органом встановленого статтею 58 Митного кодексу України алгоритму дій при виявленні продажу товарів між пов`язаними особами.

За результатами нового розгляду справи рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року позовні вимоги було задоволено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції, враховуючи наведені висновки Верховного Суду, дослідив відповідні первинні документи, та дійшов висновку, що документами, поданими позивачем митному органу під час проходження митного контролю, підтверджується заявлена митна вартість товару, а відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено обґрунтованості сумнівів щодо достовірності зазначених у цих документах відомостей, правомірності прийняття ним оскаржуваних рішень і карток відмови та наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за резервним методом.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач - Чернігівська митниця ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що у митній декларації (далі - МД) від 19.12.2014 р. наявні розбіжності щодо країни виробника та відправника товару, що у доданих до цієї МД документах відсутня ціна товару, що до митного оформлення було подано інвойс, в якому зазначено вартість транспортування, а тому митниця могла здійснити розрахунок вартості товару, що вартість товару за умовами інкотермс DAP та FCA є різною, що надання додаткових документів на вимогу митного органу є обов`язком декларанта, що поданий позивачем лист-калькуляція, складений не виробником, а продавцем товару, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на апелянта, а не на контролюючий орган.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, проігноровано доводи митного органу, не забезпечено приведення позовних вимог у відповідність з нормами КАС України, не перевірено питання щодо можливості структурного підрозділу митного органу - митного посту бути відповідачем у справі, та стягнуто судовий збір за відсутності такої позовної вимоги.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін та зазначає, що всі доводи апелянта спростовуються матеріалами справи та безпосередньо оскаржуваним ним рішенням суду першої інстанції, в якому надано відповідну правову оцінку доводам обох сторін і наданим ними доказам, а також звертає увагу на те, що розподіл судових витрат за результатами розгляду справи здійснюється судом на підставі ст. 139 КАС України, не залежно від заявлення позивачем відповідних вимог, які, крім іншого, не є позовними вимогами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Компанією British American Tobacco (Supply Chain WE) Limited укладено контракт від 06.12.2010 р. № 001/11, на підставі якого ним здійснюється імпортування ароматизаторів, соусів, тютюнової сировини та фільтропаличок для виробництва сигарет у кількості та в асортименті, визначених у додатках до цього Контракту.

З грудня 2014 року по квітень 2015 року позивач імпортував на територію України товар за умовами вказаного контракту і додатків до нього та здійснював його митне оформлення, а саме:

1) фільтропалички для виробництва сигарет (трубки з волокон ацетату целюлози з вкрапленням активованого вугілля, вкриті сигаретним папером) потрійні вугільні фільтропалички з ароматизованою ниткою, діаметром 6,62мм, SMR_108х20.80_0360_00000_ТRCTTO_F061_ЕХ. Торгова марка - BRITISH AMERICAN ТОВАССО. Виробник - British American Tobacco (Germany) GmbH, країна виробництва - Німеччина" за митними деклараціями (далі - МД) від 19.12.2014 №102040000/2014/047014, від 02.02.2015 №102040000/2015/045155;

2) фільтропалички для виробництва сигарет (трубки з волокон ацетату целюлози, вкриті сигаретним папером), моноацетатні фільтропалички з повітряною камерою: діаметром 7,73мм, подвійні, діаметром 6,62мм, потрійні. Торгова марка - BRITISH AMERICAN ТОВАССО, виробник - British American Tobacco (Germany) GmbH, країна виробництва - Німеччина" за МД від 10.03.2015 №102040000/2015/045399;

3) фільтропалички для виробництва сигарет (трубки з волокон ацетату целюлози з вкрапленням активованого вугілля, вкриті сигаретним папером) потрійні вугільні фільтропалички з ароматизованою ниткою, діаметром 6,62мм, SMR _108х20.80_0360_00000_ТRCTTO_F068_ЕХ. Торгова марка - BRITISH AMERICAN ТОВАССО. Виробник - British American Tobacco (Germany) GmbH, країна виробництва - Німеччина" за МД від 16.02.2015 №102040000/2015/045274, від 16.03.2015 №102040000/2015/045420, від 30.04.2015 № 102040000/2015/045652;

4) фільтропалички для виробництва сигарет (трубки з волокон ацетату целюлози з вкрапленням активованого вугілля, вкриті сигаретним папером) потрійні вугільні фільтропалички з ароматизованою ниткою, діаметром 6,62мм, SMR _108х20.80_0480_00000_ТRCTTO_F322_ЕХ. Торгова марка - BRITISH AMERICAN ТОВАССО. Виробник - British American Tobacco (Germany) GmbH, країна виробництва - Німеччина", за МД від 21.04.2015 №102040000/2015/045589.

Поставки товару здійснювалися на умовах DAP, Прилуки, (Інкотермс 2010) (п.п. 3.1, 3.2 Контракту зі змінами від 16.03.2011 р. № 1).

Пунктом 4.4 вищевказаного Контракту сторонами погоджено, що покупець отримує товари на умовах DAP Прилуки і повинен сплатити транспортні витрати та страховку, які вказані в рахунках окремим рядком, а у п.5.2 Контракту передбачено, що оплата товару проводиться шляхом банківського переказу, після митного оформлення товару в Україні протягом 30 днів з кінця місяця, яким був датований рахунок-фактура.

Після прибуття вказаних товарів на митну територію України позивач звернувся до митних органів, а саме до виїзної групи митного поста "Прилуки" Чернігівської митниці ДФС, для здійснення митного оформлення імпорту та надав наступні документи: митні декларації, міжнародні автомобільні накладні (СМR), книжки МДП (Carnet TIR), рахунки-фактури (інвойси), Контракт із відповідними додатками та змінами, інформацію щодо фіто-санітарного та радіологічного контролю, сертифікати про походження товару.

Після цього позивачем від контролюючого органу було отримано електронні повідомлення про виявлення розбіжностей у поданих ним документах, які викликають сумніви щодо впливу взаємозв`язку сторін на заявлену позивачем митну вартість по поставках 1, 3, 4, 6: №19633 від 19.12.2014, МД №102040000/2014/047014 (партія 1); №20563 від 16.02.2015, МД №102040000/2014/045274 (партія 3); №21021 від 10.03.2015, МД №102040000/2014/045399 (партія 4); №21805 від 21.04.2015, МД №102040000/2014/045589 (партія 6).

По поставках 2, 5, 7 (МД №102040000/2015/045163 від 03.02.2015; №102040000/2015/045424 від 16.03.2015; МД №102040000/2015/045656 від 30.04.2015) додаткові документи відповідачем не витребовувалися.

На виконання зазначених вимог, позивачем було подано до митного органу по 1 партії - експертний висновок від 19.12.2014 р. № ПК-98 та розрахунок ціни (калькуляція); по 3 партії експертний висновок від 17.02.2015 №ПК-26, виписку з бухгалтерської документації та розрахунок ціни (калькуляція); по 4 партії експертний висновок від 11.03.2015 №ПК-37 та виписку з бухгалтерської документації та по 6 партії лист-підтвердження цін.

За результатами розгляду наданих декларантом документів для митного оформлення товару по 1-й поставці щодо підтвердження його митної вартості митний орган дійшов висновку, що вони не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості.

Зазначений висновок митного органу обґрунтований наступним:

- наданий інвойс від 10.12.2014 р. № 91349865 містить печатку ВАТ (Supply Chain WE) Ltd (Великобританія) хоча товар було виготовлено та відправлено з Німеччини, при цьому відсутня інформація про виписку такого документу за дорученням ВАТ (Supply Chain WE) Ltd (Великобританія);

- відповідно до додатку від 12.11.2014 №52 до зовнішньоекономічного договору (контракту) ціна за 1000 шт. товару складає 5,10 EURO на умовах поставки DAP (Прилуки). В інвойсі №91349865 окремо зазначено вартість транспортування, яка становить 2650 EURO. Це дaло можливість визначити ціну товару на умовах поставки FCA Bayreuth - 4,13за 1000 шт. В той же час згідно додатку від 01.09.2014 №47 до зовнішньоекономічного договору (контракту) по даному товару - ціна на умовах поставки FCA Bayreuth складає 4,84за 1000 шт.;

- у листі-калькуляції відсутні: повний опис товару та інформація щодо одиниці виміру, підписи та печатки виробника, а цінова інформація, що у ньому зазначена, виглядає як витяг з іншого документу;

- експертний висновок від 19.12.2014 №ПК-98 базується на документах, які надавались при митному оформленні товарів. В експертному висновку відсутні повний опис товару, інформація щодо одиниці виміру, а при проведенні експертного дослідження експертом використовувалась лише калькуляція планувальника експорту SFG Operations Western Europe - Supply Chain Service Centre, що унеможливлює проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортувалися на митну територію України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів;

- у МД від 02.02.2015 №102040000/2015/045155, від 16.02.2015 №102040000/2015/045274, від 10.03.2015 №102040000/2015/045399: - у листах-калькуляціях від 18.12.2014, від 17.02.2015 та від 25.02.2015 відсутні: повний опис товару, інформація щодо одиниці виміру, підписи та печатки виробника, а цінова інформація, що у ньому зазначена, виглядає як витяг з іншого документу; - копії митних декларацій країни відправлення не містять цінової інформації про товари; - експертні висновки від 19.12.2014 №ПК-98, від 17.02.2015 №ПК-26 та від 11.03.2015 №ПК-37 ґрунтуються на документах, які надавались при митному оформленні товарів. В експертних висновках відсутні: повний опис товару та інформація щодо одиниці виміру, а при проведенні експертного дослідження експертом використовувалась лише калькуляція планувальника експорту SFG Operations Western Europe - Supply Chain Service Centre, що унеможливлює проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортувалися на митну територію України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів;

- у МД від 16.03.2015 №102040000/2015/045420, від 21.04.2015 №102040000/2015/045589, від 30.04.2015 №102040000/2015/045652: - у листах-калькуляціях від 16.02.2015 та від 25.02.2015 відсутні: повний опис товару та інформація щодо одиниці виміру. Дані листи-калькуляції в порушення вимог п.6 ч.3 ст.53 МК України надані не виробником товару, а продавцем - стороною зовнішньоекономічного договору (контракту), що є пов`язаним з покупцем; - експертні висновки від 17.02.2015 №ПК-26 та від 11.03.2015 №ПК-37 ґрунтуються на документах, які надавались при митному оформленні товарів. В експертних висновках відсутні: повний опис товару та інформація щодо одиниці виміру, а при проведенні експертного дослідження експертом використовувались лише калькуляції постачальника від 16.02.2015 та від 25.02.2015, що унеможливлює проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортувалися на митну територію України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів.

На підставі таких висновків митним органом оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№102040000/2014/05079; 102040000/2015/05028; 102040000/2015/05060; 102040000/2015/05085; 102040000/2015/05086; 102040000/2015/05106; 102040000/2015/05122 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.12.2014 р. № 102040000/2014/000073/1; від 02.02.2015 р. № 102040000/2015/000025/1; від 17.02.2015 р. № 102040000/2015/000055/1; від 11.03.2015 р. № 102040000/2015/000080/1; від 16.03.2015 р. № 102040000/2015/000081/1; від 22.04.2015 р. № 102040000/2015/000100/1; від 30.04.2015 р. № 102040000/2015/000116/1 із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

За основу для коригування митної вартості товару за резервним методом при прийняття оскаржених актів індивідуальної дії митним органом взято визнану митну вартість подібного товару (за ціною в сумі 13,79/кг), оформленого за митними деклараціями від 29.08.2014 р. № 102040000/2014/046432, від 24.09.2014 р. № 102040000/201/046574, згідно з відомостями Єдиної автоматизованої інформаційної системи.

Вважаючи протиправними такі рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митних декларацій, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 р. №3018-VI (далі - Конвенція, Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1, 2 ст .52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У ч. 2, 3, 5 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п.3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

При цьому, показник ціни товару чітко відображений у наданих позивачем додатках до Контракту і інвойсах, а вказана ціна включає в себе вартість витрат на транспортування товару, які згідно з умовами поставки несе саме постачальник (продавець) товару. Апелянтом не доведено, що саме ці документи містять розбіжності, неповні та/або недостовірні відомості, чи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції, при імпортуванні позивачем спірних партій товару контролюючим митним органом було витребувано в декларанта додаткові документи на по всім партіям, а лише по партіям №№ 1, 3, 4, 6. Водночас, повідомлення митного органу про витребування додаткових документів по партіям 3, 4, 6 (МД від 18.02.2015 р. № 102040000/2015/045288; від 11.03.2015 р. № 102040000/2015/045411; від 22.04.2015 р. № 102040000/2015/045590) не містили жодних причин таких дій, тобто належного обґрунтування сумнівів у достовірності заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту, що є прямим порушенням ч. 3 ст. 53 МК України.

Разом з тим, по поставкам №№ 2, 5, 7 (МД від 03.02.2015 №102040000/2015/045163; від 16.03.2015 №102040000/2015/045424; від 30.04.2015 №102040000/2015/045656) додаткові документи відповідачем взагалі не було витребувано і ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження митним органом не доведено наявності підстав для неможливості прийняття поданих позивачем документів на підтвердження митної вартості таких операцій та/або неможливості визначення за ними ціни імпорту за основним методом.

Зауваження митного органу, які викладено як підстави для витребування додаткових документів по 1 поставці, жодним чином не впливають на можливість перевірки правильності визначення митної вартості та не ґрунтуються на положеннях закону, і як було правильно встановлено судом першої інстанції, розрахунки, до яких вдався митний орган, не передбачені жодним нормативно-правовим актом та не можуть застосовуватись для перевірки правильності визначення митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи та з доводів апелянта, митний орган взяв ціну товару, що поставляється на умовах DAP (тобто ціна включає витрати на транспортування та страхування), яка зазначена в поданому до митного оформлення додатку до контакту (5,10 Євро), і від цієї ціни відняв витрати на транспортування, які було окремо зазначено в інвойсі (2650 Євро), отримавши таким чином, ціну на умовах FCA Bayreuth (4,13 Євро). Отриману ціну відповідач порівняв з ціною подібного товару, яка зазначена в іншому додатку до контракту і визначена на інших умовах поставки - FCA Bayreuth, в інший період та щодо іншого об`єму товару. Окрім того, що можливість здійснення митницею таких розрахунків та порівнянь не передбачено жодним законом, методиками чи інструкціями, таке порівняння також не є об`єктивним, адже при співставленні ціни на ідентичні товари обов`язково має враховуватись кількість (обсяг) товару, що поставляється та період поставки.

У даному випадку, на умовах FCA - Байройт згідно додатку до Контракту від 01.09.2014 №47 поставлялось 20 000 тис.шт. за ціною 4,84 Євро, а згідно додатку до Контракту від 12.11.2014 №52 - 100 000 тис. шт. за ціною 5,10 Євро на інших умовах поставки, що є цілком обґрунтованим /Т.2 а.с.183-184/. Ціна товару з урахуванням витрат на транспортування прямо залежить від обсягу продажу товару та часу формування партії. Крім того, на підставі додатку до Контракту від 01.09.2014 №47, що передбачає умови поставки FCA, не здійснювалась жодна поставка по спірним семи партіям та такий додаток не має відношення до спірних поставок і не подавався позивачем до митного оформлення.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ціни на товар в рамках Контракту, на підставі якого позивачем здійснювалося його імпортування, встановлюються та узгоджуються сторонами окремими додатками для кожної поставки, з врахуванням поточних змін до Контракту та умов поставки. Ціна на товар на умовах FCA, згідно додатку до Контракту від 01.09.2014 № 47, не має бути рівною ціні на товар згідно додатку до Контракту від 12.11.2014 № 52, що визначена шляхом віднімання від ціни на умовах DAP, встановленої цим додатком, витрат на транспортування та страхування.

При цьому, аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 р., ухваленій саме в цій самій справі, та підлягають безумовному врахуванню колегією суддів при здійсненні апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Таким чином, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

Також слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, зокрема й в рахунку-фактурі та квитанції.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 р. по справі № 809/1884/16.

Крім того, апелянтом не доведено, тим більше з урахуванням його ж доводів, неможливість застосування жодного методу коригування, що передує резервному (зокрема методу «за ціною договору щодо ідентичних товарів»).

Водночас, у разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 р. по справі № 809/4367/15.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.12.2014 р. № 102040000/2014/000073/1; від 02.02.2015 р. № 102040000/2015/000025/1; від 17.02.2015 р. № 102040000/2015/000055/1; від 11.03.2015 р. № 102040000/2015/000080/1; від 16.03.2015 р. № 102040000/2015/000081/1; від 22.04.2015 р. № 102040000/2015/000100/1; від 30.04.2015 р. № 102040000/2015/000116/1 та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ 102040000/2014/05079; 102040000/2015/05028; 102040000/2015/05060; 102040000/2015/05085; 102040000/2015/05086; 102040000/2015/05106; 102040000/2015/05122.

Доводи апелянта про те, що у митній декларації від 19.12.2014 р. наявні розбіжності щодо країни виробника та відправника товару, жодним чином не підтверджують неможливості перевірити заявлену позивачем митну вартість за ціною контракту або її недостовірність.

Твердження апелянта про те, що в доданих до цієї МД документах відсутня ціна товару, що до митного оформлення було подано інвойс, в якому зазначено вартість транспортування, а тому митниця могла здійснити розрахунок вартості товару, що вартість товару за умовами інкотермс DAP та FCA є різною, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на вищезазначене, і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що надання додаткових документів на вимогу митного органу є обов`язком декларанта, є необґрунтованими, оскільки митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають здійснюватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 р. по справі № 826/8797/16

Доводи апелянта про те, що поданий позивачем лист-калькуляція, складений не виробником, а продавцем товару, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки подання листа-калькуляції продавцем за зовнішньоекономічним контрактом чи виробником товару покупцю товару не передбачено ані самим Контрактом, ані діючим законодавством України. Така інформація була запитана позивачем у продавця на виконання вимог митного органу та надана останнім у довільній формі. Жодним нормативно-правовим актом України не встановлено вимог до змісту та форми листа-калькуляції постачальника. Порядок складання іноземними суб`єктами документів в іноземних державах та вимоги щодо форми та змісту таких документів (зокрема, проставляння печаток) визначаються законодавством відповідної іноземної держави. Враховуючи, що повний опис товару та одиниця виміру визначені в самому Контракті, то зазначення лише номеру (коду) товару в листі-калькуляції є цілком достатнім для ідентифікації товару.

Посилання апелянта на те, що при декларуванні товару позивачем не було надано документального підтвердження наявності або відсутності впливу взаємозв`язку сторін зовнішньоекономічного контракту на ціну спірного товару, є необґрунтованими, оскільки ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження ним не доведено наявності впливу пов`язаності продавця з покупцем на ціну товару. Відмова відповідача в митному оформленні товарів за першим методом не була обґрунтована наявністю впливу взаємозв`язку на ціну товару.

Отже, апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за основним методом.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи та проігноровано доводи митного органу, спростовуються матеріалами справи та, зокрема безпосередньо оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що судом не забезпечено приведення позовних вимог у відповідність з нормами КАС України, не перевірено питання щодо можливості структурного підрозділу митного органу - митного посту бути відповідачем у справі, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, суперечать п.п. 7, 9 ч. 1 ст. 4 КАС України та відповідно до ст. 317 КАС України не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції за результатами розгляду цієї справи стягнуто судовий збір за відсутності такої позовної вимоги, також не ґрунтуються на нормах чинного адміністративного процесуального законодавства та суперечать ст. 139 КАС України, якою регламентовано обов`язок суду здійснити розподіл судових витрат незалежно від наявності відповідного клопотання позивача.

Перевіряючи всі доводи апелянта, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 73, 74 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Разом з тим, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.08.2019 р.

Головуючий суддя

Судді: