Справа № 320/952/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

21 серпня 2019 року №320/952/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при помічникові судді Лавренюк Н.С., за участі: представника позивача - Шепіль О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Миронівська птахофабрика"
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 серпня 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Миронівська птахофабрика" (19031, Черкаська обл., Канівський район, с. Степанці, вул. Слобода, 25, ) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо ненадання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про перерахування на розрахунковий рахунок позивача надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, платіж 85 , бюджетний рахунок 3001, в сумі 6 527 243,35 (шість мільйонів п`ятсот двадцять сім тисяч двісті сорок три грн. 35 коп.);

- зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про перерахування на розрахунковий рахунок позивача надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, платіж 85 , бюджетний рахунок 3001, в сумі 6 527 243,35 (шість мільйонів п`ятсот двадцять сім тисяч двісті сорок три грн. 35 коп.).

Ухвалою Київського адміністративного апеляційного суду від 17.04.2019 року адміністративну справу №320/952/19 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2019 адміністративну справу №320/952/19 прийнято до провадження суддею Вєкуа Н.Г., визначено, що розгляд справи буде здійснено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в інтегрованій картці платника податків у ПАТ «Миронівська птахофабрика» обліковуються надмірно сплачені грошові зобов`язання із податку на прибуток іноземних юридичних осіб у сумі 6 527 243, 35 грн. Проте, за результатами розгляду заяви позивача про повернення надміру перерахованих коштів з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, відповідачем було надано позивачеві відповідь, згідно з якою, право позивача на повернення надміру сплачених коштів може бути реалізоване лише після проведення документальної перевірки. На думку позивача, такими діями відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо повернення надміру сплачених коштів товариства та порушив право позивача на їх повернення відповідно до статті 43 Податкового кодексу України.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що механізм повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань врегульовано статтею 43 Податкового кодексу України, однак, в якості підстав для повернення надміру сплачених коштів позивач зазначає про наявність переплати у зв`язку з подачею уточнюючого розрахунку, а не фактичної сплати коштів, як передбачено приписами Податкового законодавства, відтак, на переконання контролюючого органу, доводи позивача, викладені у позовні заяві є необґрунтованими та такими. що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Протокольною ухвалою суду від 29.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 21 серпня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 21 серпня 2019 року не прибув, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 21 серпня 2019 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Приватним акціонерним товариством «Миронівська птахофабрика» було подано до Державної фіскальної служби України заяву від 07 листопада 2018 року за №775 про повернення надміру перерахованих коштів з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 6 527 243, 35 грн., який виник у зв`язку з поданням уточнюючого розрахунку.

За результатами розгляду заяви позивача про повернення коштів, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було надано відповідь від 28.11.2018 за №50061/10/28-10-41-03-11, відповідно до якої відповідачем зроблено висновок, що право товариства на повернення надмірно сплачених коштів може бути реалізоване лише після проведення документальної перевірки.

Вважаючи протиправною бездіяльність контролюючого органу щодо повернення позивачеві надміру сплачених коштів за заявою від 07.11.2018 №775, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Таким чином, з контексту наведеного визначення слідує, що якщо до бюджету зараховано за певний період більше ніж узгоджено сум податку, то таке перевищення слід вважати надмірною сплатою грошових зобов`язань.

В силу підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 зазначеної статті Кодексу помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (пункти 43.3 - 43.5 статті43 Податкового кодексу України).

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до п. 102.5 ст.102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146 затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені (далі - Порядок).

Згідно із п. 7 Порядку, після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (крім грошових зобов`язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових забов`язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі. якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує, зокрема, висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку (п. 8 Порядку).

Пунктом 9 вказаного порядку встановлено, що орган ДФС несе вiдповiдальнiсть згiдно iз законом за несвоєчаснiсть передачi висновку органу Казначейства для виконання.

З правового аналізу наведених норм можна дійти висновку, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

З матеріалів справи, а саме з витягу з інформаційної системи органів ДФС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 09.04.2019, вбачається, що у позивача обліковується переплата з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 6 527 243, 35 00 грн.

Тобто, матеріалами справи підтверджується наявність у приватного акціонерного товариства "Миронівська птахофабрика" переплати в розмірі 6 527 243, 35 00 грн., що відповідачем під час судового розгляду справи не спростовано.

Судом встановлено, що переплата товариства в розмірі 6 527 243, 35 00 грн., виникла у зв`язку з поданням позивачем уточнюючого розрахунку внаслідок отримання податкової консультації від 05.07.2018 №2977/6/99-99-15-02-02-15/ІПК.

При цьому, причиною залишення заяви позивача про повернення надміру сплачених сум з податку на прибуток іноземних юридичних осіб без виконання та неподання відповідного висновку до казначейського органу слугували висновки контролюючого органу щодо необхідності проведення документальної перевірки товариства.

Під час судового розгляду справи встановлено, що Державною фіскальною службою України було надано ПАТ «Миронівська птахофабрика» податкову консультацію від 20.07.2018 №3215/6/99-99-15-02-02-1/ІПК, якою зокрема, роз`яснено шляхи повернення суми надміру сплаченого податку.

Так, в податковій консультації від 20.07.2018 №3215/6/99-99-15-02-02-1/ІПК Державною фіскальною службою України зазначено, що «відповідно до п. 50.1 ст. 50 Кодексу, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. У разі надміру сплаченого податку на доходи нерезидента у попередньому звітному (податковому) періоді, платник податку має право уточнити суму задекларованого такого податку у бік зменшення шляхом подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток».

При цьому, контролюючим органом також зазначено, що в разі уточнення показників у складі податкової декларації за будь-який наступний податкових період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені, платник податків має право не подавати уточнюючий розрахунок.

Наділі у вказаній податковій консультації від 20.07.2018 №3215/6/99-99-15-02-02-1/ІПК наведено приписи статті 43 Податкового кодексу України щодо порядку повернення надміру сплачених коштів.

Так, суд вважає, що під час звернення до відповідача із заявою від 07.11.2018 №775 про повернення надміру перерахованих коштів з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 6 527 243, 35 грн., підприємство діяло виключно в межах чинного законодавства та керуючись податковою консультацією від 20.07.2018 №3215/6/99-99-15-02-02-1/ІПК, наданою ДФС України.

У той же час, як встановлено судом, контролюючим органом було порушено встановлений пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України граничний строк для підготовки висновку про повернення грошових коштів платнику податку, а відтак, аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідач, не підготувавши та не подавши до органу, що здійснює казначейське обслуговування висновок про повернення позивачу надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток підприємства, діяв поза межами вимог законодавства, у зв`язку з чим допустив протиправну бездіяльність.

Разом з тим, що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про перерахування на розрахунковий рахунок позивача надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, платіж 85 , бюджетний рахунок 3001 , в сумі 6 527 243,35 (шість мільйонів п`ятсот двадцять сім тисяч двісті сорок три грн. 35 коп.). суд зазначає, що враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме витяг з інформаційної системи ДФС щодо наявності переплати у позивача в розмірі 6 527 243, 35 грн., який датується 09.04.2019, а також беручи до уваги той факт, що судом встановлено саме бездіяльність відповідача щодо розгляду по суті заяви товариства про повернення надміру сплачених коштів, суд дійшов висновку, що доцільним буде зобов`язати відповідача розглянути питання щодо надання висновку про повернення відповідних сум коштів ПАТ «Миронівська птахофабрика».

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, враховуючи, встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Так, враховуючи наведені судом обставини, на думку суду доцільним буде Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Миронівська птахофабрика" (19031, Черкаська обл., Канівський район, с. Степанці, вул. Слобода, 25, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо ненадання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про перерахування на розрахунковий рахунок Приватного акціонерного товариства "Миронівська птахофабрика" надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, платіж 85 , бюджетний рахунок 3001 , в сумі 6 527 243,35 (шість мільйонів п`ятсот двадцять сім тисяч двісті сорок три грн. 35 коп.).

3. Зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) розглянути питання щодо надання висновку про повернення відповідних сум коштів Приватному акціонерному товариству "Миронівська птахофабрика" «Миронівська птахофабрика» (19031, Черкаська обл., Канівський район, с. Степанці, вул. Слобода, 25, ).

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) подати через місяць днів після набрання даним рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

7. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Миронівська птахофабрика" (19031, Черкаська обл., Канівський район, с. Степанці, вул. Слобода, 25, ) судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 960, 50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.08.2019.

Суддя Н.Г. Вєкуа