Справа № 440/2403/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2403/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05.07.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - ТУ ДСА в Полтавській області, відповідач), третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, в якій просить:

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 негайно з часу набрання рішенням суду законної сили компенсацію за роботу у вихідний день 30.03.2019 у грошовій формі подвійного розміру;

- допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно наказу Оржицького районного суду Полтавської області від 26.03.2019 №7(ОД)к.р. у зв`язку з службовою необхідністю позивачу було встановлено робочий день 30.03.2019 з компенсацією роботи у грошовій формі подвійного розміру. Однак, вказаний наказ відповідач не прийняв до виконання мотивуючи відсутність законних підстав для виплати компенсації за роботу у вихідний день у грошовому розмірі. Вважаючи порушеним своє конституційне право на заробітну плату не нижчу від визначеної законом, позивач звернуся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Жодних заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) до суду від учасників справи не надходило.

05.08.2019 відповідач надав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI містить імперативну норму про те, що суддівська винагорода регулюється тільки цим законом і не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Відтак, норми КЗпП України не можуть застосовуватися при нарахуванні суддівської винагороди (а.с.25-26).

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до вимог частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1 . Указом Президента України від 13.05.2004 №539/2004 призначений на посаду судді Оржицького районного суду Полтавської області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 04.03.2010 №1943-VI ОСОБА_1 обрано на посаду судді Оржицького районного суду Полтавської області безстроково.

Наказом В.О. Голови з реорганізації (злиття) Оржицького районного суду Шахназарян М.О. від 26.03.2019 №7(ОД)к.р. "Про встановлення 30.03.2019 року робочим днем" (а.с.7) у зв`язку з службовою необхідністю, встановлено 30.03.2019 робочий день для судді Оржицького районного суду Полтавської області Смілянського Є.А. та секретаря судового засідання Гапон Т.В.

Пунктом 2 вказаного наказу встановлено здійснення компенсації ОСОБА_1 за роботу у вихідний день - у грошовій формі подвійного розміру.

27.03.2019 вказаний наказ направлено до ТУ ДСА в Полтавській області (а.с.6)

Листом від 16.04.2019 №05/1065/2019-вих (а.с.8) "Про повернення наказу" повернуто наказ Оржицького районного суду Полтавської області від 26.03.2019 №7(ОД)к.р. "Про встановлення 30.03.2019 року робочим днем" без виконання (а.с.23).

Вважаючи відмову ТУ ДСА в Полтавській області протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Позивач вважає, що заробітна плата щодо роботи у вихідний день (30.03.2019) має бути визначена та виплачена у розмірах, передбачених ст. ст. 72 та 107 КЗпП України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 72 глави V "Час відпочинку" КЗпП України визначає, що робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Згідно статті 107 глави VII "Оплата праці" КЗпП України, робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Отже, КЗпП України визначено право працівника на оплату у подвійному розмірі за роботу у вихідний день.

Разом з тим, при вирішені спору суд зважає на те, що позивач є суддею районного суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Пунктом 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Із загальнодоступної інформації судом встановлено, що позивач станом на дату винесення наказу від 26.03.2019 №7(ОД)к.р. "Про встановлення 30.03.2019 року робочим днем" іспит на підтвердження відповідності займаній посаді не склав.

Відтак, нарахування суддівської винагороди позивачу здійснюється відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI).

Статтею 133 Закону №2453-VI визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, Закон №2453-VI містить імперативну норму про те, що суддівська винагорода регулюється тільки цим законом (крім суддів Конституційного Суду України) і не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 №826/8358/17 (провадження №К/9901/63994/18).

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Як вже зазначалося у спірних відносинах суддівська винагорода регулюється Законом №2453-VI (крім суддів Конституційного Суду України) і не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 133 вказаного Закону не надає суддям право на суддівську винагороду за роботу у святкові, неробочі й вихідні дні, а тому така робота може бути компенсована у грошовій формі подвійного розміру.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірно відмовив у прийняті до виконання наказу Оржицького районного суду Полтавської області від 26.03.2019 №7(ОД)к.р. "Про встановлення 30.03.2019 року робочим днем".

Таким чином, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання.

Головуючий суддя Г.В. Костенко