Справа № 440/2791/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20 серпня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/2791/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Клочко К.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Служби Безпеки України в Полтавській області, Служби безпеки України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Служби Безпеки України в Полтавській області, Служби безпеки України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про скасування наказу Служби безпеки України від 24.06.2016 №764-ос про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за пунктом "б" пункту 61, підпунктом "и" пункту 62 (у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88-1 у запас Збройних Сил України; поновлення на посаді капітана ОСОБА_1, стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 114385,62 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху у звязку з її невідповідністю вимогам статей 122, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

16.08.2019 представник позивача надав суду заяву про поновлення строку на звернення до суду з позовом.

Розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк /частина п'ята статті 122 КАС України/.

Предметом даного спору є правомірність прийняття наказу про звільнення з військової служби, поновлення на службі. При цьому відповідний наказ про звільнення прийнято відповідачем 24.06.2016.

У позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду з позовом позивач та його представник стверджують, що про наказ про звільнення ОСОБА_1 дізнався 24.07.2019 (через три роки), отримавши його копію на адвокатський запит.

При цьому, позовна заява підписана та направлена засобами поштового зв'язку 23.07.2019, тобто, за день до отримання та ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про звільнення.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає незаконним своє звільнення, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за захистом свої прав та законних інтересів.

У справах про звільнення місячний строк звернення до суду обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано копію трудової книжки ОСОБА_1, що свідчить про її видачу при звільненні позивачу. Крім того, наявність у трудовій книжці записів про подальше працевлаштування ОСОБА_1 ПАТ "Концерн Авек та КО" (серпень 2016 року), ТОВ "Форпаст СПН" (грудень 2016 року), ТОВ "Аксєль" (2018-2019 роки) також є свідченням того, що позивач був обізнаним про своє звільнення.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача, викладені у заяві про поновлення строку звернення про те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Управління Служби безпеки в Полтавській області щодо отримання копії витягу з наказу про звільнення, оскільки жодних доказів на підтвердження даних тверджень (заяв з відмітками про отримання/направлення).

Водночас, суд враховує, що з часу фактичного звільнення ОСОБА_1 минуло три роки, позивачем та його представником не зазначено, які обставини перешкоджали позивачу звернутися з позовом про поновлення на службі.

За таких обставин позивач у спірних правовідносинах був обізнаний про своє звільнення.

Водночас, будь-яких доказів або пояснень щодо причин, з яких позивач протягом більше ніж три роки не вчиняв дій із захисту своїх прав у судовому порядку, позивачем не зазначено.

Поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Водночас доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поновлення процесуального строку без об'єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішенні у справі ОСОБА_1 проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча саме національним судам, перш за все, належить приймати рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Європейський суд з прав людини в пункті 35 рішенні від 12.03.2013 у справі №Плахтєєв та Плахтєєва проти України№ (Заява №20347/03) зазначив, що пункт 1 статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом <…>. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб <…>. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою <…>.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи значний час, який сплинув з моменту закінчення строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновків про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки з позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що позивачем не було наведено причин, які унеможливлювали чи, незалежно від його волі, заважали йому своєчасно звернутися за судовим захистом.

Так, сама по собі відсутність у трудовій книжці запису про звільнення позивача (як і відсутність запису про прийняття на службу), не ознайомлення з наказом про звільнення (про яке позивач за 3 роки міг та повинен був знати) не може свідчити про існування об'єктивних перешкод для подання ним адміністративного позову про поновлення на службі у визначений законодавством строк. Зокрема, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що наведені обставини якимось чином позбавляли можливості його в реалізації права на звернення до суду.

Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не наведено підстав пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними.

Натомість указані представником позивача підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнано судом неповажними.

Крім того, поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності, порушуватиме права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За змістом частини п'ятої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Беручи до уваги те, що позивачем не наведено поважних підстав для поновлення строку звернення до суду, у тому числі, у строк, наданий судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.08.2019, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та повернути позовну заяву позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтею 123, пунктом 9 частини четвертої статті 169, статями 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Служби Безпеки України в Полтавській області, Служби безпеки України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу, повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя К.І. Клочко