Справа № 460/515/19
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8339/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Святецького В.В., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (головуючого судді Друзенко Н.В., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 15 год. 40 хв. в м. Рівне повний текст рішення складено 01.07.2019) у справі № 460/515/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.03.2019 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги йому у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язати відповідача призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи, в зв`язку з настанням інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року задоволено позов частково. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 та до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи.

19.08.2019 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від адвоката Туровича Сергія Миколайовича про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі в Сарненському районному суді о 09:30 год 21.08.2019 та має надавати правову допомогу в Дубровицькому відділені поліції о 14 год., проте колегія суддів не приймає до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки до нього не додано належних доказів зайнятості в іншому судовому засіданні та відділі полції. Отже, враховуючи розумні строки розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені у клопотанні мотиви не можуть вважатись поважними причинами за яких суд зобов`язаний відкласти розгляд справи по суті, а тому розглядає справу за наявними матеріалами справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату від 08.05.2018 за №ВВОіБСС/2316 ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах з 5 травня 1987 року по 24 квітня 1989 року (аркуш справи 19) має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 25.02.1997 (аркуш справи 11).

Згідно з архівною довідкою Федеральної державної комунальної установи «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» №4/85217 від 19.07.2016, за архівними документами встановлено, що ОСОБА_1 , призваний 13.04.1987 Володимирецьким РВК Рівненської області, проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 з 9 листопада 1987 року (наказ №309) по 28 січня 1989 року (наказ №21) у спеціальності водія, у військовому званні «рядовий», Військова частина польова пошта НОМЕР_2 з 18 лютого 1980 року по 27 січня 1989 року приймала участь в бойових діях на території Республіки Афганістан (аркуш справи 30).

Проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 з листопада 1987 року по січень 1989 року підтверджується відмітками у Військовому квитку ОСОБА_1 - НОМЕР_3 (аркуші справи 13-17) та за час служби були присвоєнні такі військові звання: рядовий; молодший сержант; сержант; старший сержант; старшина, а завершення військової служби у званні «старшина» підтверджено також контрольними талонами мобілізаційного припису (аркуш справи 18).

Також у Військовому квитку наявна відмітка про те, що маючи спеціальність водія ОСОБА_1 пройшов перепідготовку з 05.07.1987 по 20.07.1987 та був допущений до управління БТР-70 (аркуш справи 17).

Крім цього, наявні записи про нагороди, а саме: нагороджений медаллю «За бойові заслуги» - указ ПВС від 08.12.1988; нагороджений медаллю «Воїну-інтернаціоналісту від вдячного Афганського народу» - указ ПРА №240 (аркуш справи 17).

Архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації №11/133992 від 08.10.2007 (аркуш справи 31) підтверджено, що ОСОБА_1 був нагороджений: медаллю «За бойові заслуги» - указ ПВС СРСР від 08.12.1988, посвідчення К-508506; медаллю «За відвагу» - указ ПВС СРСР від 24.05.1989, посвідчення НОМЕР_4 .

У відповідь на анкету-запит Рівненського ОМВК №ВЗ/5463 від 01.08.2016, Федеральна державна комунальна установа «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» 01.11.2016 надала довідку Центрального архіву МО РФ, якою, зокрема, підтвердила, що в Указі Президії Верховної Ради СРСР від 24.05.1989 значиться: «…нагородити: по Сухопутним військам медаллю «За відвагу» … ОСОБА_1 - рядового…». Основа: ЦА МО РФ, фонд 33, опис 1/12917с, справа 467, аркуш 73. В нагородному листі до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 24.05.1989, по якому ОСОБА_1 , 1969 року народження, нагороджений медаллю «За відвагу» в спеціальності механіка водія БТР 117 окремого інженерно-саперного батальйону спеціального мінування 45 інженерно-саперного полку, зазначено: «… Так, з 21 листопада по 03 грудня 1988 року приймав участь в складі 1-ї роти спеціального мінування 1117 ОІБСМ в бойовій операції по розмінуванню базових районів бунтівників в провінції Кабул. Так, з 27 листопада 1988 року рота спеціального мінування в який знаходився водій рядовий ОСОБА_1 висувалась колоною в район бойових дій потрапила під обстріл мінометного вогню. В результаті обстрілу була підбита одна машина через яку зупинилася вся колона і всій колоні загрожувала небезпека. Але своїми чіткими і рішучими діями рядовий ОСОБА_1 пробрався до цієї машини на БТРі і зіштовхнув її у прірву, тим самим звільнив шлях всій колоні і колона без втрат особового складу дісталася до району бойових дій…». Основа: ЦА МО РФ, фонд 33, опис 1/12917с, справа 470, аркуш 356 (аркуш справи 25 на звороті).

Відповідно до Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №856/Ж від 01.04.2016, при огляді ОСОБА_1 виявлено: в тім`яній ділянці справа 2х1,8 см., в лобно-скроневій ділянці зліва 0,3х0,2 см., на лівій бічній поверхні шиї в середній третині 0,8х0,2 см., на тилі лівої кисті в проекції середньої третини 2 п`ясної кістки 2х0,3 см., в підлопатковій ділянці справа 1,5х3 см., на переднєвнутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині 2х0,3 см. Розташовуються м`які, білосуваті, звивистої та невизначеної форми, западаючі по відношенню до оточуючої шкіри рубці, вказаних розмірів. За висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1988 році (аркуш справи 33).

Згідно Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1507 від 06.04.2016, вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки, спини, лівої ноги, ЗЧМТ (контузія, 1988р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1969 року народження, наслідком яких стали множинні шкіряні рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 856/ж від 01.04.2016, та які у подальшому призвели до розвитку захворювань: Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (1988р., контузія головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючий, кризовий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю; Післятравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом - центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом: Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія (L5-S1) з больовим синдромом, що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, - поранення, травма, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (аркуш справи 20).

З 11 травня 2016 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності в зв`язку з захворюванням (пораненням, контузією), пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК від 13.06.2016, серія АВ №0396992 (аркуш справи 21).

16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату (в подальшому назву змінено на Рівненський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) для підготовки подачі документів для отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. При цьому позивачем було надано усі зібрані ним особисто архівні довідки і відповіді на анкети-запити до усіх можливих архівних філіалів (аркуші справи 25-31).

Серед вказаних відповідей наявна в тому числі відповідь Філіалу військово-медичних документів Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації №6/3/0-251 від 12.05.2017, за змістом якої в колекції історій хвороб воїнів-інтернаціоналістів Афганістану, які зберігаються в архіві історії хвороби ОСОБА_1 немає. При цьому, вказано, що документи групового обліку поранених і хворих медпункту в/ч пп НОМЕР_5 (Чарикар, Джабаль-ус-Сірадж РА), МПП в/ч пп НОМЕР_2 (Чарикар РА) на зберігання в архів взагалі не надходили (аркуш справи 26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 (в подальшому назву змінено на Рівненський об`єднаний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) 14.05.2018 повернув пакет документів Військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 з вказівкою про те, що у поданих документах відсутня копія довідки, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження (аркуш справи 22).

18.05.2018 за вих. №13/570, документи заявника за його наполяганням, згідно заяви від 16.05.2018 (аркуш справи 32) були направлені ІНФОРМАЦІЯ_3 до Департаменту Фінансів Міністерства оборони України для розгляду в комісії та прийняття відповідного рішення (аркуш справи 23).

08.10.2018 Департамент фінансів Міністерства оборони України листом за №248/316/1856 повернув документи ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши, що оскільки до пакету документів не надано копію довідки, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), то матеріали не можуть бути поданими на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (аркуш справи 24).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на час встановлення позивачу інвалідності III групи, як особі після її звільнення з військової служби внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, пункт 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, надавав право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, як у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, так і у разі встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Предметом спору у цій справі є вимога призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІІ групи.

Вказану групу інвалідності позивачу первинно встановлено 09.06.2016.

Статтею 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) закріплено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975 в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 Порядку № 975 визначено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), у той же час, прийняття рішення про повернення на доопрацювання документів про призначення одноразової грошової допомоги законодавством не передбачено в редакції чинній на час направлення документів, згідно заяви ОСОБА_1 від 16.05.2018 та надання відповіді Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/1856 від 08.10.2018 (аркуш справи 24).

На виконання наказу Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року № 168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби» (далі - Наказ № 168) Міноборони створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

У відповідності до пункту 1 Розділу ІІ Наказу № 168 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, передбачених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках».

Згідно пункту 2 Розділу ІІ Наказу № 168 встановлено, що з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана: приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцям Збройних Сил України, особам, звільненим з військової служби зі Збройних Сил України та СРСР, які стали інвалідами, військовозобов`язаним та резервістам, які стали інвалідами внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з їх призовом на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України; приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для прийняття рішення про виплату компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, які визначаються Організацією Об`єднаних Націй відповідно до резолюцій Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках»; приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів; приймати рішення про виплату компенсаційних сум в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів, а в окремих випадках - після надходження коштів від Секретаріату ООН; доводити прийняті рішення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для здійснення фінансування на виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; забезпечити роботу зі зверненнями громадян з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; забезпечити участь в опрацюванні питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у разі внесення змін до нормативно-правових актів.

Відповідно до пунктів 10-13 Розділу ІІІ Наказу № 168 результати засідання Комісії оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні. Рішення Комісії про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум доводиться до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до наказів. Рішення Комісії може бути оскаржено в судовому порядку. Протоколи засідання Комісії, витяги з протоколів та документи, на підставі яких Комісія прийняла рішення, зберігаються відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 квітня 2012 року за № 571/20884.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем одне із передбачених законодавцем рішень за результатами розгляду питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не прийнято. Тобто, має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що в силу положень Наказу Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року № 168, відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

За результатами розгляду такої пропозиції комісія Міноборони приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).

Проте, всупереч приписів Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві Міністерство оборони України не прийняло передбаченого рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Проаналізувавши наведені положення законодавства в контексті встановлених обставин справи колегія суддів дійшла висновку про те, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання в редакції на час виникнення спірних правовідносин, а тому посилання апелянта на «пункт 13 Порядку №975 розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання» є помилковим, оскільки такі зміни до пункту 13 Порядку №975 редакції Постанови КМ № 334 від 17.04.2019, тобто не в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Тому повернення документів Міністерством оборони України позивача до Рівненського обласного військового комісаріату без прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 24 липня 2019 року по справі №750/7740/16-а та від 06 червня 2019 року у справі №636/4314/16-а, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до статей 9, 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм матеріального права, а судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права у вирішені спору, а тому слід вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи та належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошову допомоги, як інваліду ІІІ групи та прийняттям рішення.

Згідно із пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підстави, передбачені статтею 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі №460/515/19 скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошову допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 та до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 та прийняти рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Святецький

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови складено 22.08.2019