Справа № 308/9578/19
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9578/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Данко В.Й.,
з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

з участю представника позивача Жила Л.А., відповідача гр. Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), перекладача Ахмад Хассан

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Свої вимоги мотивував тим, що відповідач з наміром подальшого нелегального виїзду до держав членів ЄС прибув України. Державний кордон перетнув нелегально.
Відповідач тривалий час перебував незаконно на території України, за що органами ДМС був притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КпАП України. 10.08.2018 року ГУ ДМС України у Київській області відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України в країну походження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 12.08.2018 року, яке відповідач навмисно не виконав.
Продовжуючи свої протиправні дії прийняв рішення незаконно потрапити до країн ЄС та увійшов у контакт з особами, які, за зверненням відповідача, організували його незаконне переправлення через державний кордон з України в Словацьку Республіку у складі групи осіб, за що відповідач сплатив цим особам відповідну грошову винагороду.
26.07.2019 року на виконання спільного наміру щодо незаконного перетинання державного кордону України у складі групи осіб відповідач на автомобілі «Опель Астра» попрямував у бік державного кордону між Україною та Словацькою Республікою.
Так, 26.07.2019 року о 19год. 20хв. відповідач був виявлений та затриманий працівниками Великоберезнянського ВП спільно з працівниками ВБЗПТЛ ГУНП в Закарпатській області у взаємодії з працівниками відділення прикордонної служби «Великий Березний» ВПС «Великий Березний» на автодорозі державного значення Львів Самбір Ужгород між с. М. Березний та смт. В. Березний неподалік АЗС «Укрнафта» на автомобілі «Опель Астра» в складі групи осіб, який мав намір здійснити незаконний перетин Державного кордону з України в Словацьку Республіку.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні, у зв`язку з чим установчі дані задокументовано зі слів затриманого іноземця, а саме зазначений громадянин повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим ввів в оману представників державної прикордонної служби України.
У рамках проведення взаємодії з ГУ ДМС України в м. Києві, Чопському прикордонному загону вдалося встановити, що дана особа є повнолітньою, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відносно вказаного іноземця 13.08.2019 року Дніпровським районним судом умісті Києві було прийнято рішення з метою забезпечення видворення за меді території України (справа №755/12083/18).
В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
На підставі наведеного позивач просить затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи Відповідач тривалий час перебував незаконно на території України, за що органами ДМС був притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КпАП України. 10.08.2018 року ГУ ДМС України у Київській області відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України в країну походження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 12.08.2018 року, яке відповідач навмисно не виконав.
Продовжуючи свої протиправні дії прийняв рішення незаконно потрапити до країн ЄС та увійшов у контакт з особами, які, за зверненням відповідача, організували його незаконне переправлення через державний кордон з України в Словацьку Республіку у складі групи осіб, за що відповідач сплатив цим особам відповідну грошову винагороду.
26.07.2019 року на виконання спільного наміру щодо незаконного перетинання державного кордону України у складі групи осіб відповідач на автомобілі «Опель Астра» попрямував у бік державного кордону між Україною та Словацькою Республікою.
Так, 26.07.2019 року о 19год. 20хв. відповідач був виявлений та затриманий працівниками Великоберезнянського ВП спільно з працівниками ВБЗПТЛ ГУНП в Закарпатській області у взаємодії з працівниками відділення прикордонної служби «Великий Березний» ВПС «Великий Березний» на автодорозі державного значення Львів Самбір Ужгород між с. М. Березний та смт. В. Березний неподалік АЗС «Укрнафта» на автомобілі «Опель Астра» в складі групи осіб, який мав намір здійснити незаконний перетин Державного кордону з України в Словацьку Республіку.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні, у зв`язку з чим установчі дані задокументовано зі слів затриманого іноземця, а саме зазначений громадянин повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим ввів в оману представників державної прикордонної служби України.
У рамках проведення взаємодії з ГУ ДМС України в м. Києві, Чопському прикордонному загону вдалося встановити, що дана особа є повнолітньою, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відносно вказаного іноземця 13.08.2019 року Дніпровським районним судом умісті Києві було прийнято рішення з метою забезпечення видворення за меді території України (справа №755/12083/18).
В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
На підставі ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, однак таке рішення відповідач виконати не в змозі, оскільки, на момент подачі адміністративного позову про примусове видворення в нього відсутні документи, що надають право на перетин державного кордону.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього ж Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Судом встановлено, що відповідач із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади не звертався.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, суд приходить до висновку про задоволення даного позову.
Керуючись ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 271, 272, 289, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України задовольнити.
Затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.Й. Данко