Справа № 240/5934/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5934/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

22 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року (час ухвалення рішення - не зазначено, місце ухвалення рішення - м.Житомир, дата складання повного тексту рішення - 17.04.2019 р.) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій незаконними, визнання вимоги такою, що не підлягає сплаті,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання незаконними дій Головного управління ДФС у Житомирській області щодо пред`явлення до виконання вимоги №Ф-14149 У від 14.11.2017 до органів державної виконавчої служби та визнати вимогу №Ф-14149 У від 14.11.2017 такою, що не підлягає сплаті.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем не спростовано та не надано доказів відсутності у контрагентів скаржника спеціальної податкової правосуб`єктності на момент укладення і виконання вкладених з ними правочинів. Не надано оцінку витягам з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за 2015 та 2019 роки, згідно яких вищевказані підприємства не визнавались та не визнані в передбаченому законом порядку такими, що провадять фіктивну підприємницьку діяльність. Крім того, зазначив що відповідач фактично проігнорував неодноразово протокольно проголошену вимогу суду про надання документального підтвердження обґрунтованості донарахування чистого оподатковуваного доходу ФП ОСОБА_1 в 2015 році та підставності винесення повторної вимоги №Ф-14149-17У від 14.11.2017 року, в яку ввійшла сума заборгованості по вимозі №Ф- від 05.08.2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення суду залишити без змін. Крім того зазначає, що відповідачем належним чином виконанні вимоги Інструкції № 449 в частині надсилання вимоги №Ф-14149-17 У від 14.11.2017 позивачу, а саме оскаржувана вимога, згідно з п.4 розділу VI Інструкції № 449 вважається надісланою ФОП ОСОБА_1 19.10.2018, оскільки саме ця дата вказана поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 та частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Позивач є платником єдиного внеску у розумінні статті 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (абз. 2 пункт 1 частина 1 статті 4).

За змістом частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно частини другої статті 9 цього Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 17.10.2012 зареєстрований Володарсько-Волинською районною державною адміністрацією як фізична особа підприємець та отримав свідоцтво про державну реєстрацію за №0001944.

Починаючи з 18.10.2012 ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як платник податків та зборів у Володарсько-Волинській ОДПІ Житомирської області.

05 серпня 2015 року Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірки з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства по контрагентах ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро" за період з 01.05.2013 по 31.13.2014, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2013 по 31.13.2014, про що було складено акт від 05.08.2015 № 278/1701/.

Перевірка була проведена на підставі пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а саме у зв`язку з постановою старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області про призначення перевірки ФОП ОСОБА_1 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №00000020 від 23.02.2015 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, а саме щодо незаконного формування податкового кредити з ПДВ за рахунок відображення в бухгалтерському та податковому обліку проведення безтоварних операцій по придбанню товарів у фіктивних підприємств ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро".

За результатами перевірки було складено акт від 05.08.2015 №278/1701/ (а.с.12-53), в якому контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 . п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме заниження в період з 01.05.2013 по 31.12.2014 суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 %, з урахуванням максимальної величини на загальну суму єдиного внеску 122 978,80 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 45756,90 грн., за 2014 рік на суму 77221,90 грн. (а.с.51-52). В свою чергу, підставою для збільшення контролюючим органом розміру чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, стало завищення позивачем обсягу валових витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманим валовим доходом у зв`язку з невключенням до складу витрат операцій по правочинах, укладених між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро", які проведені лише по податковому обліку без мети настання реальних наслідків та не носять реального характеру.

На підставі вказаного акту перевірки від 05.08.2015 № 278/1701/ Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було сформовано ФОП ОСОБА_1 вимогу №Ф- від 05.08.2015 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 122 978,84 гривень, яка отримана позивачем13.08.2015 р., (т.1 а.с.213).

25 серпня 2015 року Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з донарахуванням за наслідками зазначеної документальної перевірки 122 978,84 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, було застосовано штрафні санкції в розмірі 8436,79 грн. (т.1 а.с.216).

В подальшому, кошти які сплачувались позивачем, зараховувались у порядку календарної черговості їх виникнення, як-то передбачено частиною 6 статті 25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З матеріалів справи слідує, що на підставі облікових даних про ФОП ОСОБА_1 в інформаційній системі органу доходів і зборів відповідачем було встановлено наявність у позивача станом на 28 лютого 2017 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 131 080,89 грн. в тому числі 122590 грн. - згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.08.2015 № Ф- та 8436,79 грн. - згідно Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або своєчасне ненарахування єдиного внеску № від 25.08.2015 та 14,19 грн. - пені. У зв`язку з цим, відповідачем було сформовано вимогу №Ф-14149-17 від 14.11.2017 про сплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску на загальну суму 131080,89 грн. (а.с.236).

Відповідно, контролюючим органом була сформована вимога № Ф-14149-17 У від 14.11.2017 про сплату заборгованості з єдиного внеску в сумі 125076,79 грн. , яка була надіслана ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.221). Однак, зазначений лист повернувся на адресу ГУ ДФС у Житомирській області із зазначенням в довідці Укрпошти причини повернення - "за відсутністю одержувача" (а.с.222).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином виконанні вимоги Інструкції № 449 в частині надсилання вимоги №Ф-14149-17 У від 14.11.2017 позивача, а саме оскаржувана вимога, згідно з п. 4 розділу VI Інструкції №449 вважається надісланою ФОП ОСОБА_1 19.10.2018, оскільки саме ця дата вказана поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Крім того, встановлено, що заборгованість з єдиного внеску, визначена у вимозі №Ф-14149 У від 14.11.2017, не була погашена ФОП ОСОБА_1 у визначені законом строки, а тому Коростенським управлінням ГУ ДФС у Житомирській області 18 червня 2018 року на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" було направлено вимогу про сплату боргу №Ф-14149-17У на примусове виконання до Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відносини, що виникають з приводу забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п.4 ч.1 ст.4 вказаного Закону та п.п.3 п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449) платниками єдиного внеску є, в тому числі, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 ч.2 ст.6 зазначеного Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 ч.8 ст.9 цього Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з ч.11 ст.9 вказаного Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Пунктами 6, 7 частини першої статті 13 Закону № 2464 визначено, що органи доходів і зборів мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Згідно частини десятої статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

А відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції №449 передбачено, що зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску; платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції №449, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється у розмірі 22 відсотків суми, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, (далі - Порядок № 435) передбачено, що ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова». Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Як видно з матеріалів справи, недоїмка по сплаті ЄСВ у позивача утворилася внаслідок заниження ФОП ОСОБА_1 в періоді з 01 травня 2013 року по 31.12.2014 року суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% з урахуванням максимальної величини на загальну суму 354 405, 87 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 131 864,29 грн., за 2014 рік на суму 222 541,58 грн.(т.1 а.с.27).

Як зазначалось, за результатами перевірки, 05.08.2015 Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було сформовано ФОП ОСОБА_1 вимогу №Ф- від 05.08.2015 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 122 978,84 гривень, яка отримана позивачем13.08.2015 р., і є узгодженою.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 недоїмку не сплатив, 25 серпня 2015 року Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з донарахуванням за наслідками зазначеної документальної перевірки 122 978,84 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, було застосовано штрафні санкції в розмірі 8436,79 грн.

На підставі облікових даних щодо ФОП ОСОБА_1 в інформаційній системі органу доходів і зборів відповідачем було встановлено наявність у позивача станом на 28 лютого 2017 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 131 080,89 грн. в тому числі 122590 грн. - згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.08.2015 № Ф- та 8436,79 грн. - згідно Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або своєчасне ненарахування єдиного внеску № від 25.08.2015 та 14,19 грн. - пені. У зв`язку з цим, відповідачем було сформовано вимогу №Ф-14149-17 від 14.11.2017 про сплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску на загальну суму 131080,89 грн. (а.с.236).

Відтак, контролюючим органом була сформована вимога № Ф-14149-17 У від 14.11.2017 про сплату заборгованості з єдиного внеску в сумі 125076,79 грн. , яка була надіслана ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення . Однак, зазначений лист повернувся на адресу ГУ ДФС у Житомирській області із зазначенням в довідці Укрпошти причини повернення - "за відсутністю одержувача".

Доводи позивача те, що дана вимога є неузгодженою, оскільки йому не вручена, є помилковими.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, врегульована Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції № 449 після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Згідно з нормами п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З огляду на приведені норми законодавства, суд вважає, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме зворотного боку облікової картки платника, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення). І виключно на підставі викладених документів суд зобов`язаний був надати оцінку правомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно оскаржуваних рішення.

Вказана позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.11.2018 у справі №813/4686/16 (адміністративне провадження №К/9901/51962/18).

Дослідивши дані інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме зворотній бік облікової картки позивача, як платника зазначеного внеску, колегією суддів встановлено, що позивачем не забезпечено сплату задекларованих сум єдиного в установлені законом строки.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`являючи вимогу №Ф-14149 У від 14.11.2017 до примусового виконання до органів державної виконавчої служби, відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, наданих йому законом.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач в порушення ч.1 ст. 77 КАС України не надав доказів та не навів жодних обставин, якими підтверджувались обставини щодо сплати в установлені законом строки, задекларованого ним, єдиного внеску за даними первинних документів (декларації, розрахунки), що перелічені у розрахунку штрафної санкції.

Відповідно до ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 серпня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.