Справа № 540/1076/19
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1076/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 07.05.2019 р. № ХС4075/1653/3103/АВ/П/ТД-ФС,

встановив:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 07.05.2019 року № ХС4075/1653/3103/АВ/П/ТД-ФС, якою накладено на нього штраф у розмірі 250380,00 грн.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що постанова про накладення стягнення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на порушення процедури проведення перевірки, процедури прийняття постанови та відсутності складу правопорушення. Крім того, особи яких відповідач вважає не працевлаштованими, виконували трудові обов'язки по цивільній угоді, а отже за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавства.

Відповідач у своєму відзиві позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що при проведенні перевірки не було допущено жодних порушень процедури її проведення. Під час інспекційного відвідування встановлено, що фізичною особою-підприємцем допущено 2 працівника до роботи без укладання трудового договору. Дані працівники працюють більше року. Зазначені у договорах послуги мають постійний характер виконання, а тому їх можуть виконувати лише працівники, які пройшли навчання, інструктаж та перевірку знань з охорони праці та уклали з роботодавцем трудовий договір, оформлений наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Крім того, дані працівники виконували небезпечні роботи, які неприпустимо оформляти договорами цивільно-правового характеру, про що складено акт. Позивач акт підписав, заперечень не надав. За результатами перевірки було винесено припис про усунення виявлених порушень яким позивача зобов'язано у строк до 17.05.2019 року усунути виявлені порушення. Позивачем порушення усунуті не були, в зв'язку з чим відповідачем винесено постанову №ХС4075/1653/1303/АВ/П/ТД-ФС від 07.05.2019 року про накладення штрафу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

30.05.2019 року позовну заяву залишено без руху.

31.05.2019 року позивач усунув недоліки зазначені в ухвалі від 30.05.2019 року.

04.06.2019 р. у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання.

На підставі заяви представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження та у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, розгляд справи проведено у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановленні наступні обставини по справі.

Наказом начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області № 462 від 15.04.2019 року «Про проведення інспекційний відвідувань», відповідно до п.5 п.п.3 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295, за результатами аналізу інформації, отриманої від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28.02.2019 р. № 2976/05-03, головному державному інспектору Пономаренко І.В. в період з 16 по 17 квітня 2019 р. було доручено проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1

Відповідно до цього наказу видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 440 від 15.04.2019 р.

17.04.2019 р. інспектором праці в присутності ФОП ОСОБА_1 складений акт № ХС4075/1653/1ЗОЗ/АВ відповідно до якого встановлено порушення, а саме допущено до роботи без укладення трудових договорів 2 працівників, а саме ОСОБА_2, який виробляє тротуарну плитку з 05.07.2017 р. (цивільно-правовий договір від 05.07.2017 р. № б/н) та ОСОБА_3, який виробляє тротуарну плитку з 05.07.017 р. (цивільно-правовий договір від 05.07.2017 р. № б/н).

17.04.2019 року інспектором праці винесено Припис про усунення виявлених порушень № ХС74078/1653/АВ/П та надано строк до 17.05.2019 року усунути недоліки викладені в акті.

25.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Херсонській області винесено Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ХС/4075/1653/1303/АВ та повідомлено позивача від 25.04.2019 року про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю 07 травня 2019 року.

07.05.2019 року Головним управлінням Держпраці у Херсонській області винесено Постанову про накладення штрафу № ХС 4075/1653/1303/АВ/П/ТД-ФС, яким на ФОП ОСОБА_1 на підставі абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 250380 грн. за порушення викладені у акті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні відносини, що виникли між сторонами регулюються Кодексом законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 26.04.2017 року № 295, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі Порядок № 295), постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення; Законом України від 05.04.2007 № 877-У "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-У заходи контролю здійснюються органами ... державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до ч. 5 статті 2 зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19,20,21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Частина 2 статті 6 передбачає, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Частина 11 статті 7 передбачає, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 ЗУ № 877-У для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) або його заступником із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (Порядок № 295) Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Підпунктом 6 пункту 5 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться, у тому числі, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів.

Щодо порушення процедури проведення перевірки, процедури прийняття постанови, на які посилається позивач, а саме, що у ГУ Держпраці у Херсонській області були відсутні підстави, визначені ч. І ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-У (далі - Закон №877- V) визначено підстави для здійснення позапланових заходів.

Разом з цим, частиною 4 статті 2 Закону №877-У передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Крім того, у частині 5 статті 2 Закону №877-У наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов'язані забезпечити територіальні органи Держпраці при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, серед яких відсутня частина 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Натомість, відповідно до положень п.п. 6 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів, у тому числі, про працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

У даному випадку головним державним інспектором було проведено інспекційне відвідування з питань додержання позивачем законодавства про працю на підставі п.п.6 п. 5 Порядку № 295, а саме за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28.02.2019 р. № 2976/05-03.

Враховуючи, що відповідач є органом, що здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю за інформацією органів Пенсійного фонду України, на підставі наказу, направлення на проведення перевірки, суд вважає, що ним повністю дотримана процедура проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності у відповідача підстав для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Щодо законності проведення 17.04.2019 року інспекційного відвідування на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, який скасовано рішенням суду, суд зазначає наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" була прийнята 26 квітня 2017 року.

16 травня 2017 року постанова набрала чинності (публікація в Урядовому кур'єрі від 16 травня 2017 року № 88 та в Офіційному віснику України від 16 травня 2017 року № 38. сторінка 100, стаття 1205, код 85876/2017).

14.05.2019 року Шостим апеляційним адміністративним судом визнано не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Однак, відповідно до Акту ХС4075/1653/1303/АВ інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 проводилось 17.04.2019 року, а отже на час проведення перевірки та винесення постанови про накладення штрафу № ХС4075/1653/1303/АВ/П/ТД-ФС від 07.05.2019 року постанова Кабінету Міністрів № 295 набрала законної сили та була чинною, що спростовує доводи позивача, про те, що інспекційне відвідування проведене з порушенням процедури.

Також, судом досліджено процедуру прийняття оскаржуваної постанови № ХС 4075/1653/3103/АВ/П/ТД-ФС.

Суд не погоджується з доводами позивача, з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 265 КЗпГІ України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, серед іншого:

у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час. установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 2 частини 2 статті 265 КЗпП України);

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - пятим частини 2 цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати (абзац шостий частини другої статті 265 КЗпІІ України).

Частиною 4 статті 265 КЗпГІ України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 509 затвердив Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4 Порядку № 509).

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 6 Порядку № 509).

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (пункт 7 Порядку № 509).

Судом встановлено, що позивач був повідомлений про розгляд справи про накладення штрафу та приймав участь у її розгляді, що підтверджується власним підписом в постанові від 07.05.2019 року.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Жодних порушень вказаних норм під час прийняття оскаржуваних постанов судом не встановлено.

Що стосується посилання позивача, що постанова підлягає скасуванню в зв'язку з відсутністю складу правопорушення, а саме, що ФОП ОСОБА_1 ні на момент перевірки ні до цього не використовував найману працю, а між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_3 05.07.2017 року укладено цивільно-правові договори, суд зазначає наступне.

Так, згідно з актом перевірки № ХС 4075/1653/1303/АВ від 17.04.2019 року та письмових пояснень позивача від 17.04.2019 року, стосовно того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які виробляють тротуарну плитку працюють на підставі цивільно-правових договорів б/н від 05.07.2017 року, інспектор встановив, що на момент проведення інспекційного відвідування позивачем допущено двох працівників до роботи без укладення трудового договору. Дані працівники працюють більше року. Зазначені у цивільно-правових договорах послуги/роботи мають постійний характер виконання, а тому їх можуть виконувати лише працівники, які пройшли навчання, інструктаж та перевірку знань з охорони праці та уклали з роботодавцем трудовий договір, оформлений наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Крім того, дані працівники виконували небезпечні роботи, які неприпустимо оформляти договорами цивільно-правового характеру

Суд погоджується з доводами відповідача, що відносини щодо укладання та виконання вищевказаних договорів цивільно-правового характеру мають регулюватися правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили, тобто нормами трудового законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частина 2 статті 2 КЗпП України визначає, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована па встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1). Договір с одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони (частина 2). Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (частина 3).

Згідно з трудовим договором: працівник виконує роботу за трудовою угодою;

працівник приймається на роботу (посаду), як правило, включену до штатного розпису підприємства для виконання певної роботи (функції) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою;

висновок оформляється наказом роботодавця про прийняття працівника (за його заявою) на роботу;

працівник підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку; роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові зарплату і забезпечувати умови праці та соціальні гарантії необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При виконанні робіт (наданні послуг) за цивільно-правовим договором: оплачується не процес праці, а його результат; результат визначається після закінчення роботи; результат оформляється актами здачі-приймання виконаних робі т (наданих послуг); оплата проводиться на підставі актів;

фізична особа, виконуює роботи (надають послуги), не підкоряється правилам внутрішнього трудового розпорядку, сама організовує свою роботу і виконує її па свій ризик;

підприємство не повинно дотримуватися трудового законодавства.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Враховуючи аналіз наведених норм права, суд зазначає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно- правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи примірників цивільно-правових договорів, вбачається, що сам договір не містить конкретно визначеної роботи, а предметом є саме праця працівників.

Відповідно до актів здання-приймання виконаної роботи з 31.01.2018 року по 31.12.2018 року, вбачається, що працівники виконувати роботи по виготовленню тротуарної плитки «якісно і в повному обсязі», тобто не містять кількість виконаної роботи, яку саме роботу виконували дані працівники. Акти носять загальний характер, що підкреслює ще раз про виконання не певної роботи, а процесу трудової діяльності протягом тривалого часу, з 2017 року.

Крім того, з пояснень ФОП ОСОБА_1 вбачається, що цех по виробництву тротуарної плитки працює за графіком роботи з 9.00 до 16.00 год., обідня перерва з 12.00 до 13.00. вихідні дні: субота, неділя. Працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ознайомлені з правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 згідно КВЕД 23.69 є «Виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу".

Наймані працівники у ФОП ОСОБА_1 відсутні. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працюють постійно, їм визначено робоче місце, вони забезпечені всіма необхідними засобами, проведено до початку роботи інструктаж з техніки безпеки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договори укладені ФОП ОСОБА_1 з фізичними особами мають ознаки трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при проведенні інспектування та прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу № ХС4075/1653/1ЗОЗ/АВ/П/ТД-ФС від 07.05.2019 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Херсонській області (73026. м. Херсон, вул.. Тираспільська, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 112040100