Справа № 200/11376/18-а
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2019 року

Київ

справа №200/11376/18-а

адміністративне провадження №К/9901/16645/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді - Олендер І. Я., Усенко Є. А.,

за участю секретаря судового засідання Хом`яка О.А.,

учасники справи: представник позивача - Можарова З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року (суддя Зеленов А.С.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (судді Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А.) у справі № 200/11376/18-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон» до Головного управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі -ДФС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31 серпня 2018 року № про застосування штрафу у розмірі 20 % на суму 201 784,25 грн. № про застосування штрафу у розмірі 10% на суму 72 478,56 грн. (т.1 а.с. 4-7).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що застосування до позивача штрафів за затримку сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість на підставі акта камеральної перевірки від 9 серпня 2018 року №1479/05-99-46-03/34798371 з питання порушення граничних строків сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 30 грудня 2014 року по 23 липня 2018 року є протиправним з огляду на порушення відповідачем приписів податкового законодавства.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року, позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 31 серпня 2018 року № форми «Ш» у частині визначення Товариству податкового зобов`язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 34 226,60 грн як таких, що застосовані до позивача поза межами законодавчо визначеного строку давності, який складає 1095 днів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив суд скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судами попередній інстанцій норм матеріального та процесуального права. Товариство вказало, що у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII змін до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі -ПК України) лише з 1 січня 2017 року податковий орган має право проводити камеральні перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах з січня місяця 2017 року. Натомість, на думку позивача, до подій 2014-2016 років не може бути застосована норма закону, яка була прийнята пізніше, ніж дата сплати грошових зобов`язань. Проте, предметом камеральної перевірки, за висновками якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, була не податкова звітність, а саме своєчасність сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість за період з грудня 2014 року по липень 2018 року, що має бути предметом не камеральної, а документальної перевірки.

24 червня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просив суд касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають повною мірою.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що 9 серпня 2018 року відповідачем була проведена камеральна перевірка позивача щодо питання своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 30 грудня 2014 року по 23 липня 2018 року, за результатами якої було складено акт від 9 серпня 2018 року № 1479/05-99-46-03/34798371. За висновками акта перевірки було встановлено несвоєчасність сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість: по деклараціях за періоди листопад 2014 року лютий 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, вересень 2015 року лютий 2018 року, у загальній сумі 996415,25 грн з затримкою більше 30 календарних днів та на суму 724785,60 грн з затримкою до 30 календарних днів; по уточнюючим розрахункам з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок; по податковому повідомленню-рішенню у загальній сумі 2270 грн, із затримкою більше 30 календарних днів.

На підставі висновків вказаного акта перевірки, керуючись статтею 126 ПК України, 31 серпня 2018 року відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № форми «Ш», яким Товариству визначено податкове зобов`язання зі сплати штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 201784,25 грн, та № форми «Ш», яким Товариству визначено податкове зобов`язання зі сплати штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 72478,56 грн.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 76.3 статті 76 цього Кодексу зазначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно пункту 102.1 статті 102 ПК України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

21 грудня 2016 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII змінено редакцію підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України та розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Вказаний закон набув чинності 1 січня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до правовідносин застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони мали місце.

Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи, а повноваження правозастосовчого органу, механізми їх реалізації, зокрема, порядок проведення податковими органами перевірок платників податків, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент реалізації відповідних владних повноважень, зокрема, здійснення податкових перевірок.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що з 1 січня 2017 року у податкового органу з`явились підстави для проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах", а з урахуванням положень статті 102 ПК України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Камеральну перевірку, яка стала підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем проведено 9 серпня 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України № 1797-VIII.

Таким чином, податковий орган, провівши таку перевірку з урахуванням норм ПК України, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та встановивши порушення позивачем вимог податкового законодавства із прийняттям оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв в межах наданих повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства.

Правова позиція Верховного Суду у справах № 804/5957/16 та 826/778/17, на яку послалося Товариство у касаційній скарзі, стосується камеральних перевірок, проведених до 1 січня 2017 року, відповідно, нормативне регулювання правовідносин, які були предметом дослідження у вказаних справах, відрізняється від нормативного регулювання правовідносин у справі, що розглядається.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Під час судового розгляду справи колегією суддів виявлено, що судовий збір за подачу касаційної скарги сплачено Товариством не у повному розмірі.

Так, відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату звернення з адміністративним позовом) ставку судового збору за подання юридичною особою адміністративного позову майнового характеру встановлено у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Судові рішення переглядаються в частині оскарження податкових повідомлень-рішень у сумі 240 036,21 грн, таким чином ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 7 201 грн (240 036,21 грн х 1,5 х 200%).

До касаційної скарги додано платіжне доручення від 10 червня 2019 року № 22509 про сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі 3 600 грн.

Отже, судовий збір у розмірі 3 601 грн підлягає стягненню до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 330, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон» залишити без задоволення, а постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 200/11376/18-а - без змін.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «VIP Бетон» (код 34798371) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у місті Києві/місто Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106), судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 200/11376/18-а у розмірі 3 601 (три тисячі шістсот одна) грн.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. Б. Гусак

Судді І. Я. Олендер

Є. А. Усенко