Справа № 826/14788/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2019 року

Київ

справа №826/14788/17

адміністративне провадження №К/9901/3691/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018р. (суддя - Головань О.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018р. (судді - Шелест С.Б., Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКБ "КАПІТАЛ", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних О.Л. про визнання нікчемним договору вкладу №1/12/3т/0223 від 06.03.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» відмінити вказане рішення;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчука Олександра Павловича з невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором вкладу №1/12/3т/0223 від 06.03.2015 р.;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про Позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»;

- стягнути з Відповідачів пеню у сумі 1 752 000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018р., провадження у справі закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив їх скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди дійшли помилкового висновку що повне відновлення законних прав та інтересів позивача можливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, та закрили провадження у справі без вирішення його позовних вимог.

Крім того посилається на порушення судом першої інстанції низки норм процесуального права, які не були усунуті судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду. Зокрема посилався на те, що судом першої інстанції не було вирішено клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; жодних викликів (повісток) до суду щодо дати розгляду справи він не отримував, а також закриваючи провадження у справі судами не вирішено одну з його позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) (національна валюта України - гривня) від 06.03.2015р. №1/12/3m/0223, за умовами якого банком прийнято від вкладника 160 000 грн. строком до 06.06.15 р. під 22% річних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.07.15р. №466/БТ «Про віднесення ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.07.15р. № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», згідно з яким з 21.07.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись пунктом другим частини п`ятої статті 12, статей 34 - 38 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №191 від 19.10.2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до 20.11.2015р. включно та продовження строків повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_2 до 20.11.2015р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 29.10.2015р. №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.10.2015р. №195, «Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» , призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення Ільчуку Олександру Павловичу на два роки з 30.10.2015р. до 29.10.2017р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №196 від 02.11.2015р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Щадних Олександру Леонідовичу з 02.11.2015р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.10.2017 р. № 4779 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» строком на один рік до 29.10.2018р. включно.

25.08.2017р. нозивач звернувся до ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» щодо відсутності його в переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом від 13.10.2017р. за №1/3418/9 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до протоколу засідання комісії ПАТ «АКБ «Капітал» про перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «АКБ «Капітал» протягом року, договір №1/12/3m/0223 строкового банківського вкладу (депозиту) від 06.03.2015р. визнано нікчемним на підставі п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону.

Також позивача повідомлено про судове оскарження постанови Правління НБУ від 29.10.2015 р. №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», і про вирішення питання про включення Позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, після завершення судового розгляду.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідно до протоколу комісії ПАТ «АКБ «Капітал» з перевірки заблокованих договорів банківського вкладу (депозиту) з вкладниками - фізичними особами від 15.11.2017р. комісією було перевірено заблоковані договори банківського вкладу (депозиту) та вирішено у зв`язку з відсутністю критеріїв нікчемності для укладення договорів (пролонгація згідно умов договору) та відповідно до п. 9 ч. 2 рішення №826 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розблокувати 2490 депозитних договорів фізичних осіб на загальну суму 238 557 628 грн., за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з чим збільшено перелік на суму 102 662 383, 43 грн.

Встановлено, що позивач був включений до Загального реєстру відшкодування вкладникам ПАТ «АКБ «Капітал» на суму 163 754,17 грн. та 27.12.2017р. отримав вказану суму відшкодування.

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що після відкриття провадження у справі відповідачами задоволено вимоги позивача, і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд, крім того, дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення пені є похідною від заявлених вимог щодо оскаржуваних рішень та дій, які виправлені суб`єктом владних повноважень, а тому відсутні підстави для висновку про порушення судом п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Крім того апеляційний суд виходив з того, що справу судом першої інстанції було розглянуто у порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 КАС України, що відповідає вимогам процесуального закону, а тому відсутні підстави для висновку про порушення судом норм процесуального права.

Що стосується не вирішення судом першої інстанції клопотання позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, то апеляційний суд дійшов висновку, що таке не може слугувати підставою для скасування ухвали, якою по суті правильно закрито провадження у справі.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується та вважає їх передчасними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав. Свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 242 цього Кодексу встановлено, що рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Разом з тим, оскаржувані рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають.

Як свідчать матеріали справи, оскаржувана ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018р. постановлена в порядку письмового провадження, в яке, як зазначено в ухвалі, суд перейшов в судовому засіданні 05.02.2018р. на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, а саме у зв`язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явились в судове засідання, хоча були належним чином провідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Одним із доводів касаційної скарги позивача є те, що судом першої інстанції не вирішено питання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та не повідомлення належним чином про дату та час розгляду справи.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно ч. 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Отже, процесуальним законодавством передбачено обов`язок суду належним чином повідомити сторін та інших осіб які беруть участь у справі, не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив суд вирішити питання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а в разі неможливості проведення такої, - розглянути справу без його участі.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні процесуальні документи, які б свідчили про розгляд заявленого позивачем клопотання.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2017р. відкрито провадження у даній справі; закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 19.12.2017р.

Матеріали справи містять провістки про виклик для участі в судове засідання на 19.12.2017р. на 15-00 год., складені секретарем судового засідання на ім`я Фонду гарантування та уповноваженої особи Фонду гарантування.

Повістка про виклик для участі у розгляді справи 19.12.2017р. позивача в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 19.12.2018р., у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здіснювалось, розгляд справи відкладено. Також зазначено, що про дату та час наступного судового засідання сторони будуть повідомлені шляхом надіслання повісток.

21.12.2017р. секретарем судового засідання на ім`я Фонду гарантування та уповноваженої особи Фонду гарантування сформовано повістки про виклик для участі в судовому засіданні на 05.02.2018р.

Повістка про виклик для участі у розгляді справи 05.02.2018р. позивача в матеріалах справи відсутня.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що в судовому засіданні 05.02.2018р. суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Водночас в матеріалах справи відсутній протокол судового засідання 05.02.2018р., довідка або інший процесуальний документ, щодо вирішення судом вказаного питання.

Отже, судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи викладене, посилання суду першої інстанції на ч. 9 статті 205 КАС України, як на підставу розгляду справи в порядку письмового провадження є безпідставним, оскільки вказаною нормою передбачено право суду розглянути справу в порядку письмового провадження за відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, якщо всі учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Водночас, як встановлено судом, позивач не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, крім того судом не було вирішено його клопотання про участь позивача в режимі відеоконференції.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув, та дійшов висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування рішення, враховуючи що це не призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу на сталу практику Європейського суду з прав людини стосовно повідомлення сторін при вирішенні спору щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру. У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України», зазначено, що на національні суди покладається обов`язок чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (параграф 8).

Зазначені обставини свідчать про те, що при постановленні ухвали від 15.02.2018р. судом першої інстанції не дотримано вимоги ч. 3 ст. 126 КАС України, оскільки позивача належним чином не повідомлено про розгляд цієї справи, що позбавило його можливості брати участь у розгляді справи, подавати докази, пояснення, заяви та клопотання. Судом апеляційної інстанції вказані порушення залишені поза увагою.

Крім того, закриваючи провадження у справі, суди не звернули увагу на те, що вимоги позивача стосувались не лише визнання протиправними дій та рішення відповідачів та зобов`язання їх до вчинення певних дій, але й стягнення пені.

Після відкриття провадження у даній справі відповідачами у добровільному порядку виконано лише частину вимог, які були заявлені позивачем в позовній заяві. В свою чергу, вимога про стягнення пені, яка, як зазначив суд апеляційної інстанції, є похідною від вимог щодо оскаржуваних рішень та дій, які виправлені суб`єктом владних повноважень, залишилась не виконаною, і закриття судами провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України робить її вирішення неможливим.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними висновки судів попередніх інстанцій, щодо наявності підстав для закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до ч. 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 3 та ч. 4 цієї статті порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обгрунтованості, а тому вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2018р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018р. - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук