Справа № 260/1415/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7207/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В, Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 260/1415/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Калинич Я. М..,

час ухвалення рішення - 21.05.2019 року, 13:48 год,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 30.05.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації (далі - відповідач, управління соціального захисту населення), в якому просить суд зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень при наданні пільг як інваліду війни ІІ групи, - керуватися статтею 13 пунктами 5 і 27 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», а не Постановою КМ України №409 від 06.08.2014 року, яка не тільки суперечить Закону а й Конституції України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є інвалідом війни ІІ групи і має відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги по газопостачанню. Однак, на переконання позивача, відповідачем неправомірно, ігноруючи Закон та посилаючись на підзаконний акт - Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014р., скасував пільгу на газопостачання на 60%, а саме: з 624 м3 на 236 м3 на місяць. Позивач вважає, що УСЗН Свалявського РДА при встановлені розміру пільг повинно керуватись Законом, а не підзаконним актом, який, на думку позивача, порушує його конституційні права. А тому, просить зобов`язати відповідача при наданні пільг як інваліду війни ІІ групи, - керуватися статтею 13 пунктами 5 і 27 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», а не Постановою КМ України №409 від 06.08.2014 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 260/1415/18 у задоволенні позовних вимогах відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням матеріального права а висновки суду не відповідають обставинам справи

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідач при здійсненні своїх повноважень має керуватися законами а не підзаконними актами. Всупереч вимог закону відповідач надав в двічі занижену пільгову площу.

Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 260/1415/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» є чинною, не скасована, то відповідно її положення є обов`язковими. У квартирі проживає повнолітня працездатна донька, що і впливає на норми нарахування газу. Дані про позивача внесені до Єдиного державного автоматизованого Реєстру осіб, які мають право на пільги та останній ними користується в повному обсязі.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Свалявським РС ГУДМС України в Закарпатській області 13.07.2013 (а.с.17) та є отримувачем житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до довідки №408 від 17.02.2017 року, виданої виробничим управлінням комунального господарства встановлено, що склад сім`ї ОСОБА_1 складається з двох осіб: позивач та його дружина - ОСОБА_2 (а.с.32).

Разом з тим, по вищевказаній адресі зареєстровано троє осіб: позивач, дружина позивача - ОСОБА_2 , дочка позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою від 28.03.2019 року №560 (а.с.74).

Згідно з довідкою №65 від 27 березня 2019 року, виданої КУП «Свалявського РБТІ» ОСОБА_1 , встановлено, що квартира АДРЕСА_1 всього рахується 89,46 кв.м загальної площі (56,6 кв.м житлової площі) (а.с.75).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги:

5) 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Згідно ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України - при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови, що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 р. ч.3 п.1 встановлено соціальний норматив користування житлово-комунальними послугами у разі використання природного газу для індивідуального опалення 7 куб. метрів природного газу на 1 кв. метр опалювальної площі на місяць в опалювальний період.

Згідно з Постановою Кабінету міністрів України № 409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державний соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» установлено громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла для: 1) оплати користування житлом/утримання житла - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю; 2) централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Опалювальна площа квартири позивача становить 52,5 кв. м.

Відповідно до наявної в матеріалах справи скрінкопії з Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги вбачається, що дані про позивача внесені до Єдиного державного автоматизованого Реєстру осіб, які мають право на пільги та останній ними користується в повному обсязі, а саме: жовтень 2018 року 132,33 м.куб.газу - 920,72 грн.; листопад 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн.; грудень 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн.; січень 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн.; лютий 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн. (а.с.63-64).

Відповідно до Постанова КМ України №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування". установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для: 2) централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей ветеранів війни, жертв нацистських переслідувань, що складаються лише з непрацездатних осіб (статті 12, 13, 14 і 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та статті 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"), у разі користування газопостачанням зазначена норма становить 42 кв. метри опалюваної площі на одну особу, яка має право на знижку плати, та додатково 21 кв. метр на сім`ю.

Колегія суддів зазначає. що вищевказана норма не суперечить ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки п.5 ч.1 ст. 13 цього закону встановлює, що площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю) встановлена винятково для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується апелянтом, в квартирі проживає повнолітня працездатна донька, що і впливає на норми нарахування газу 21м.кв.(позивача) +21м.кв.(дружину позивача) +10 м .кв . на сім`ю, замість 42м.кв.(подвійна норма на позивача) + 42м.кв.(подвійна норма на дружину)+ 21кв.м. на сім`ю).

Щодо посилань апелянта на неправомірність дій відповідача, в частині використання підзаконного нормативного акту, колегія суддів зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» є чинною, не скасована, тому її положення є обов`язковими. Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері визначив додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Тобто вищезгадана постанова, не суперечить Конституції, прийнята з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій. А тому використання відповідачем у процесі здійснення своїх повноважень цієї Постанови є законним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 260/1415/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 22.08.2019 року