Справа № 560/2545/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2545/19
УХВАЛА

27 серпня 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Тарновецький І.І., розглянувши позовну заяву Військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України , Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького до ОСОБА_1 про стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат.

Перевіривши адміністративний позов на відповідність його вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що він підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За змістом частини 7 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Зважаючи на вищезазначене, суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Відтак, прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17, від 18.09.2018 р. у справі № 826/7910/17, від 13.02.2019 р. у справі № 818/1652/17 та ухвалі від 04.07.2019 р. у справі № 320/1018/19.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Дослідивши адміністративний позов судом встановлено, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності з ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Частиною 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Слід також зазначити, що перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п. 17.1 ст. 17 вказаного Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до п. 2.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. №22 визначено, що примірник розрахункового документа, реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити підписи/підпис відповідальних/відповідальної осіб/особи, зразки підписів яких/якої заявлені банку в картці із зразками підписів.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що належним доказом у справі може бути лише оригінал платіжного документу.

Оглядом позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позивачем до позовної заяви додано копію платіжного доручення № 785 від 01.08.2019 про сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. за подання позову до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Однак, суд не приймає до уваги вказаний платіжний документ в якості доказу сплати судового збору, оскільки суду не надано оригінал останнього.

Отже, позивачу необхідно надати суду оригінал платіжного документу, оформленого у відповідності до вимог вищезазначених правових актів.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ст. 94 КАС України).

Судом встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обставини, проте докази на їх підтвердження до суду не надав, а також не зазначив причини неможливості їх подання.

Зокрема, позивачем не додано до позовної заяви наступні докази відмови ОСОБА_1 у добровільному порядку відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, за змістом ст. 122 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас з 21.09.2016 р.

Таким чином, право на стягнення коштів виникло у Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького у вересні 2016 року після звільнення відповідача зі служби та виключення зі списків частини, однак АДПС України до суду з даним позовом не зверталася.

У поданій заяві щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду прокурор посилається на те, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2019 по справі №686/10724/19 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі закрито через те, що у відповідності до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 по справі №804/285/16, зазначено, що спори з приводу стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою суду зазначено, що позивач звернувся до суду в квітні 2019 року, проте, прокурором не обґрунтовано чому останній звернувся до суду з вказаними позовними вимогами лише в квітні 2019 р., тобто поза межами строку звернення до суду.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву

Приписами ч. 1 ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на встановлене, адміністративний позов підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- подання до суду обґрунтування необхідності захисту інтересів держави саме прокурором в даному позові;

- оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору;

- доказів відмови ОСОБА_1 у добровільному порядку відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького;

- заяви з обґрунтуванням поважності пропуску строку звернення до суду (зокрема які дії вчинялися позивачами до квітня 2019 року для захисту порушених інтересів) або надання доказів того, що строк звернення до суду не пропущено.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя/підпис/І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький