Справа № 569/11066/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2019 року

Київ

справа №569/11066/16-а

адміністративне провадження №К/9901/16095/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року (головуючий суддя Капустинський М.М., судді - Мацький Є.М., Шидловський В.Б.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Рівненське ОУ ПФУ, в даному випадку виступає, як податковий агент), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перерахунку та утримання пенсії як з працюючого пенсіонера органів прокуратури у розмірі 15%, податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15% бази оподаткування та військового збору у розмірі 1,5% від об`єкту оподаткування за період з 1 квітня 2015 року по 16 травня 2016 року; скасувати Протокол розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору від 25 липня 2016 року, зобов`язати Рівненське ОУ ПФУ повернути позивачу незаконно утриману пенсію як з працюючого пенсіонера органів прокуратури у розмірі 15%, справлений податок з доходів фізичних осіб у розмірі 15% бази оподаткування та військовий збір у розмірі 1,5% від об`єкту оподаткування за період з 1 квітня 2015 року по 16 травня 2016 року. Просив допустити постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Рiвненського мiського суду Рівненської області від 19 грудня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Рівненського ОУ ПФУ щодо проведення перерахунку та утримання пенсії як з працюючого пенсіонера органів прокуратури у розмірі 15%, справлення податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15% бази оподаткування та військового збору в розмірі 1,5% від об`єкту оподаткування за період з 1 квітня 2015 року по 16 травня 2016 року з пенсії ОСОБА_1 та скасовано Протокол розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору від 25 липня 2016 року. Зобов`язано відповідача повернути позивачу незаконно утриману пенсію як з працюючого пенсіонера органів прокуратури у розмірі 15%, справлений податок з доходів фізичних осіб у розмірі 15% бази оподаткування та військовий збір у розмірі 1,5% від об`єкту оподаткування за період з 1 квітня 2015 року по 16 травня 2016 року. Стягнуто з Рівненського ОУ ПФУ за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,20 грн, що складаються із судового збору.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Рівненського ОУ ПФУ щодо утримання податків з пенсії ОСОБА_1 у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року та скасовано Протокол розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору від 25 липня 2016 року у частині розрахунку у зазначеному періоді. Зобов`язано відповідача виплатити ОСОБА_1 розмір утриманих податків з його пенсії у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо утримання податків з пенсії з 1 січня 2016 року, скасування Протоколу розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору від 25 липня 2016 року з 1 січня 2016 року та щодо утримання пенсії, як з працюючого пенсіонера органів прокуратури у розмірі 15 відсотків, зобов`язання повернути пенсію у розмірі утриманих податків з 1 січня 2016 року відмовлено. Стягнуто з Рівненського ОУ ПФУ за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,20 грн.

Не погодившись з ухваленим у справі судовим рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій (з урахуванням поданих 1 квітня 2017 року змін до касаційної скарги на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року), посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Рiвненського мiського суду Рівненської області від 19 грудня 2016 року залишити в силі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Справу згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1 липня 2019 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 19 березня 2008 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненському ОУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

З 1 квітня 2015 року Рівненським ОУ ПФУ виплата пенсії за вислугу років позивачу була припинена відповідно до частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", із змінами, внесеними законами України від 2 березня 2015 року № 213-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та від 24 грудня 2015 року № 911-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 8 квітня 2016 року, яка набрала законної сили 15 червня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Рівненського ОУ ПФУ. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області, правонаступником якого є Рівненське ОУ ПФУ щодо припинення виплати позивачу пенсії за вислугу років та зобов`язано відповідача з 1 квітня 2015 року поновити ОСОБА_1 виплату пенсії у попередньому розмірі.

Позивач продовжував працювати на посаді начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Рівненської області до 16 травня 2016 року, що підтверджується наказом прокуратури Рівненської області від 13 травня 2016 року №442 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

На виконання постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 8 квітня 2016 року, позивачу 7 липня 2016 року видано виконавчий лист №569/1426/16-а, який ним подано до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Крім того, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо виконання постанови суду та проведення виплати йому пенсії за вислугу років з 1 квітня 2015 року по день звільнення з роботи у попередньому розмірі щомісячно по 6861 грн, посилаючись на Закон України від 2 червня 2016 року №1411-VIІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій", який набрав чинності з 1 липня 2016 року, та статтю 58 Конституції України.

Згідно листа Рівненського ОУ ПФУ від 5 серпня 2016 року №618/10, відповідачем на виконання постанови суду видано розпорядження від 5 липня 2016 року №824234 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 1 квітня 2015 року по 1 липня 2016 року з попереднього розміру, але з обмеженням. Відповідачем повідомлено, що зменшення розміру пенсії відбулося у зв`язку з прийняттям відповідних законодавчих актів. Так, відповідно до пункту 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції законів України від 2 березня 2015 року №213-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та від 24 грудня 2015 року №911-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України") у період роботи з 1 квітня 2015 року по 16 травня 2016 року (дата звільнення з органів прокуратури) пенсія позивачу виплачується у розмірі 85% призначеного розміру і становить 5831,85 грн (6861,00 грн х 85%).

Згідно підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 розділу ІV Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIІІ), суми пенсій є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (база оподаткування 2177,85 грн., ставка податку 15%). Також, пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлюється військовий збір, об`єктом оподаткування якого є доходи, до яких належать суми пенсії (ставка військового збору 1,5%). З відрахуванням сум утриманих часток пенсії як податку та збору, розмір пенсії позивача до виплати складав: з 1 квітня 2015 року 5472,50 грн (5 831,85 грн - 326,68грн-32,67 грн); з 1 січня 2016 року 5551,70 грн (5 831,85 грн-254,68грн-25,47 грн).

Після перерахунку пенсії загальна сума утриманих коштів з пенсії становить 18647,78 грн, що відображено у Протоколі розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору від 25 липня 2016 року, з них: 13930,12 грн - 85% відсотків призначеного розміру пенсії, тобто обмеження на виплату пенсій працюючим пенсіонерам, або так званий коригуючий коефіцієнт; 4288,81 грн - податок на дохід фізичних осіб; 428,85 грн - військовий збір.

Доплату пенсії у сумі 74106,98 грн після перерахунку за період з 1 квітня 2015 року по 16 травня 2016 року проведено позивачу 19 серпня 2016 року через ПАТ "Ощадний банк".

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження розміру пенсії та утримання з неї податку на доходи фізичних осіб та військового збору, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача до 85%, відрахування з пенсії податку на доходи фізичних осіб та військового збору є протиправними, крім того в обґрунтування рішення судом зазначено, що Протокол розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору від 25 липня 2016 року безпідставно обмежує право позивача на отримання раніше призначеної пенсії у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив із правомірності дій Рівненського ОУ ПФУ при здійсненні виплати пенсії позову з 1 квітня 2015 року у відповідності до вимог Закону України від 2 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення". Разом з тим, Житомирський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо оподаткування пенсії ОСОБА_1 податком на доходи фізичних осіб та військовим збором у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Позивачем оскаржується рішення суду апеляційної інстанції лише в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено, а саме в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати пенсії з обмеженням на 15 % належної йому суми, утримання з пенсії податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15% та військового збору у розмірі 1,5% у період з 1 січня 2016 року по 16 травня 2016 року, тому оскаржувана постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду судом касаційної інстанції перевіряється лише в цій частині в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції і вважає їх такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 2 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується;

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплати пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Отже, з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у разі роботи особи, якій призначено пенсію на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", на інших посадах/роботах, крім тих, що передбачені законами України "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується у розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2015 рік" встановлено у 2015 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2016 рік" у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 після поновлення її виплати на підставі постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 8 квітня 2016 року становить 6861 грн, тобто перевищує 1423,50 грн - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо правомірної та обґрунтованої виплати позивачу у період з 1 квітня 2015 року по 16 травня 2016 року пенсії у розмірі 85%.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Рівненського ОУ ПФУ щодо утримання з пенсії позивача у період 1 січня 2016 року по 16 травня 2016 року податку з доходів фізичних осіб та військового збору, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України (далі - ПК України) ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року. Якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

1 липня 2014 року набрав чинності пункт 4 розділу I Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", яким пункт 164.2 статті 164 ПК України доповнено новим підпунктом 164.2.19, відповідно до якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до абзаців 13, 14 пункту 32 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 1 січня 2015 року, внесено зміни до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, згідно якого розмір пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, що підлягають оподаткуванню, зменшено до трьох розмірів мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року податковий агент, яким у даному випадку, у відповідності до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, статті 168 та пункту 16-1 розділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, є Рівненське ОУ ПФУ, при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654 грн (розмір мінімальної заробітної плати 1218 грн х 3), зобов`язаний утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15%.

Статтею 8 Закону України від 25 грудня 2015 року №928-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлений розмір мінімальної заробітної плати у 2016 році з 1 січня - 1378 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, розмір пенсії позивача дорівнює 6861грн, тобто більше ніж три розміри мінімальної заробітної плати (4134 грн).

Крім того, відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Підпунктом 1.3 цього пункту передбачено, що ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Статтею 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування, зокрема, резидента, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

З огляду на наведені норми положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 1 січня 2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач, здійснюючи зазначені відрахування, діяв відповідно до чинного законодавства.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 756/7236/15-а, від 30 травня 2019 року у справі №344/2127/17 та від 16 травня 2019 року № 336/5032/15-а.

Надалі 27 лютого 2018 року, Конституційний Суд України ухвалив Рішення про визнання неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Так, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України", закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року вбачається, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України визнано неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, фактичне оподаткування пенсій припинено з 27 лютого 2018 року, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі №1-6/2018, а отже, на час виникнення спірних правовідносин (січень - травень 2016 року) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України були чинними, а отже підлягали застосуванню. Відтак, здійснюючи відповідні відрахування у період з 1 січня по 16 травня 2016 року, пенсійний орган діяв відповідно до вимог чинного у цей період законодавства.

Колегія суддів вважає, що постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року в частині, що переглядається судом касаційної інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення в частині, переглянутій судом касаційної інстанції та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх