Справа № 520/9416/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 р.Справа № 520/9416/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 22.03.19 року по справі № 520/9416/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор-СТ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Новатор-СТ (далі по тексту позивач, ТОВ «Новатор-СТ», товариство) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області про встановлення порушення ТОВ Новатор-СТ абзацу а пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 і пункту 201.1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, та збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 402 506,00 грн. за основним платежем та застосування штрафної санкції в розмірі 100 626,50 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області про встановлення порушення ТОВ Новатор-СТ абзацу а пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 і пункту 201.1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, та зменшення розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 196 428,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі наказу ГУ ДФС України у Харківські області №4328 від 18.06.2018р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новатор-СТ» проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Новатор-СТ» з питань дотримання вимог позивачем податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами постачальниками ТОВ «Агро Маркетінг» за лютий 2017 року, ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» за червень 2017 року, ТОВ «Делівері Оптторг» за грудень 2017 року та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» за грудень 2017 року та даних щодо подальшої реалізації/придбання та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Новатор-СТ до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про збільшення ТОВ Новатор-СТ суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 402506, 00 грн. (чотириста дві тисячі п`ятсот шість гривень) за податковими зобов`язаннями та 100626, 50 грн. (сто тисяч шістсот двадцять шість гривень 50 копійок) за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області про зменшення ТОВ Новатор-СТ розміру від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 196428, 00 (сто дев`яносто шість тисяч чотириста двадцять вісім гривень) в частині такого зменшення на суму 109100,00 грн. (сто дев`ять тисяч сто гривень). В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, Головним управлінням ДФС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанцій порушено норми процесуального права, а саме, неповно з`ясовано обставини та недосконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, як того вимагає ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що ТОВ «Новатор-СТ не надано будь яких документів які могли б підтвердити факт перевезення товару, не можливо встановити вид транспорту, пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, осіб відповідальних за перевезення, а отже і факт їх реального перевезення. Також ТОВ «Новатор-СТ до перевірки не надано сертифікат якості, санітарно- гігієнічний висновок, сертифікат про радіаційну безпеку на Товар. Вказує, що до перевірки не надано гарантію на продукцію і комплектуючі. Також посилається на відсутність, складських приміщень у контрагентів позивача, не можливо встановити пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, приміщення для зберігання товарів. Зазначає, що не можливо встановити наявність персоналу контрагнів, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання ТМЦ, не встановлено виробника або походження товару, відсутність сертифікату якості, санітарно-гігієнічний висновок, сертифікат про радіаційну безпеку на Товар та відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі, не можливо встановити фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення придбання/реалізації товару, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Новатор-СТ» з контрагентами ТОВ «Торгівельна Група «Каста», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ " Агро Маркетинг" .

Від ТОВ «Новатор-СТ», до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ «Новатор-СТ» зареєстровано у встановленому законом порядку 12.02.2008 року за № 0029378. Знаходиться на податковому обліку в контролюючих органах та є платником ПДВ.

На підставі направлення від 19.06.2018 № 5776, наказу від 18.06.2018 року № 4328, виданого ГУ ДФС у Харківській області, з 19.06.2018 року по 23.06.2018 року здійснено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства, за результатами якої складений акт №2709/20-40-14-21-07/35729623 від 03.07.2018 р. Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новатор-СТ» (податковий номер 35729623) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами постачальниками ТОВ «Агро Маркетінг» (податковий номер 40079741) за лютий 2017 року, ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» (податковий номер 41077038) за червень 2017 року, ТОВ «Делівері Оптторг» (податковий номер 41274769) за грудень 2017 року та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» (податковий номер 41504299) за грудень 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації/придбання та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг)» (далі по тексту акт перевірки).

У висновку акту перевірки №2709/20-40-14-21-07/35729623 від 03.07.2018 р. щодо підстав прийняття оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «Новатор-СТ», а саме:

абз. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.п. і, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на суму сумі 598 933,97 грн., в тому числі за лютий 2017 року в сумі 109 099,94 грн., за червень 2017 року в сумі 87 328,14 грн., за грудень 2017 року в сумі 402 505,89 грн. що призвело:

- до заниження ПДВ до сплати в сумі 402 506,00 грн., у т.ч. за грудень 2017 року на суму 402 506,00 грн.

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 196 428,00 грн., у т.ч. за лютий 2017 року на суму 109 100,00 грн., за червень 2017 року на суму 87 328,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки 30.07.2018 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№1 про завищення ТОВ «Новатор-СТ» суми від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 196428,00 грн.;

№1 про збільшення ТОВ «Новатор-СТ» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 503132,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 402506,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 100626,50 грн.

Як встановлено судом, по взаємовідносинам з ТОВ «ІТ-ТЕХНОМАРК» та ТОВ «АГРО МАРКЕТІНГ» судом встановлено наступне.

12.01.2017р. між ТОВ "Новатор-СТ" та ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" було укладено договір поставки №12-01/17 М (а.с.117-119 т.1).

01.02.2017р. між ТОВ "Новатор-СТ", ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" та ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" було укладено Договір про переведення боргу, за яким ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" перевів на ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" свої зобов`язання щодо передання у власність ТОВ "Новатор-СТ" товару по договору поставки №12-01/17 М (а.с.120-121 т.1).

На виконання вказаного договору з ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" було складено та надано податкову накладну №4 від 01.02.2017р. на загальну суму 625 110,00 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 104 185,00 грн., а також податкову накладну №11 від 03.02.2017р. на суму 29 489,66 грн., втому числі ПДВ в розмірі 4 914,94 грн. (а.с.122, 123 т.1).

На виконання своїх зобов`язань за вказаним договором та на підстав вказаних податкових накладних ТОВ "Новатор-СТ" було сплачено ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" платіжним дорученням №29 від 01 лютого 2017р. грошові кошти в розмірі 625 110,00 грн. з призначенням платежу "За деталі будівельних риштувань згідно договору № 12-01/17 М від 12.01.17 року, у т.ч. ПДВ 20% = 104 185,00 грн.", а також платіжним дорученням №30 від 03 лютого 2017р. грошові кошти в розмірі 29 489,66 грн. з призначенням платежу "за будівельні матеріали згідно договору № 12-01/17 М від 12.01.17 року, у т.ч. ПДВ 20% = 4 914,94 грн."

Факт сплати вказаних грошових сум за договором також підтверджується копіями банківських виписок (а.с.124, 125 т.1).

На виконання вказаного договору про переведення боргу ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" було передано, а ТОВ "Новатор-СТ" прийнято за видатковою накладною №4 від 01 лютого 2017р. товарів на загальну суму 625 110,00 грн., та за видатковою накладною №11 від 03 лютого 2017р. товарів на загальну суму 29 489,66 грн.

Всі товари поставлені та фактично прийняті за вказаними видатковими накладними за номенклатурою товару, кількістю, ціною та іншим характеристикам повністю кореспондуються з товарами, визначеними в податкових накладних від 01.02.2017р. та 03.02.2017р. відповідно.

Всі товари, оплачені та отримані за вказаними видатковими накладними №4 від 01.02.2017р. та №11 від 03 лютого 2017р. були придбані ТОВ "Новатор-СТ" для виконання робіт за договором №10-01/17 від 10.01.2017р. з ТОВ "АПК-БЕКОН" на виконання капітального ремонту механічних майстерень в с.Новотроіцке Добропільського району та як основні засоби виробництва, тобто з метою фактичного використання в господарській діяльності товариства.

Так, використання товарів (будматеріалів) за видатковою накладною №11 від 03 лютого 2017р., підтверджується копіями актів прийомки виконаних робіт по формі КБ-2 до договору №10-01/17 від 10.01.2017р. з ТОВ "АПК-БЕКОН" та підсумковими відомостями ресурсів до цих актів.

Товари ж за видатковою накладною №4 від 01.02.2017р. (будівельне риштування) були обліковані товариством в лютому 2017р. як основні засоби виробництва, що підтверджується копією акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів .

Враховуючи що, як вказані будматеріали, так і будівельне риштування замовлялися для виконання капітального ремонту механічних майстерень, всі товари поставлені ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" за місцем фактичного виконання ТОВ "Новатор-СТ" вказаних робіт.

Відповідачу разом з листом-поясненням №02/06-17 від 21.06.2017р. на підтвердження факту реальності вищевказаних господарських операції та її фактичного здійснення було надано копії відповідних документів, зокрема:

- договору поставки № 12-01/17М від 12.01.2017 року з ТОВ « ІТ-ТЕХНОМАРК»;

- договору про переведення боргу від 01.02.2017 року;

- видаткових накладних № 4 від 01.02.2017 року та № 11 від 03.02.2017 р. від ТОВ «АГРО МАРКЕТІНГ»;

- виписок банку від 01.02.2017 та 03.02.2017 року;

- податкових накладних № 4 та № 11 від ТОВ «АГРО МАРКЕТІНГ»;

- журналів-ордерів за лютий 2017 року по рахункам № 106,311,631;

- акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів;

- договору з ТОВ "АПК-БЕКОН" від 10.01.2017р.;

- довідок про вартість виконаних робіт;

- актів виконаних робіт КБ-2 та підсумкові відомості ресурсі по договору з "АПК-БЕКОН" .

В акті перевірки ГУ ДФС у Харківській області, стосовно вказаного контрагента, встановлено:

- відсутність наявності ТТН,

- відсутність, складських приміщень у ТОВ «Агро Маркетінг», не можливо встановити пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, приміщення для зберігання товарів, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Агро Маркетінг» по взаємовідносинам ТОВ «Новатор-СТ» за лютий 2017 року.

- не можливо встановити наявність персоналу ТОВ «Агро Маркетінг», основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання ТМЦ,

- не встановлено виробника або походження товару,

- відсутність сертифікату якості, санітарно-гігієнічний висновок, сертифікат про радіаційну безпеку на Товар та відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі,

- не можливо встановити фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення придбання/реалізації товару, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Новатор-СТ» з ТОВ «Агро Маркетінг» за лютий 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході розгляду справи 01.12.2017р. між ТОВ «Новатор-СТ» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» було укладено договір поставки №05-12/17-М (а.с.211-213 т.1) для придбання необхідного товару з метою забезпечення належного та своєчасного виконання підрядних робіт, що проводились позивачем, зокрема аварійно-відновлювальних робіт (капітальний ремонт) на адміністративній будівлі Бахмутської міської ради, Донецької області, м. Бахмут, вул. Миру, 44, за Договором підряду №38 від 14.07.2017р., укладеного з Бахмутською міською радою (а.с.214-218 т.1).

Факт отримання товару за вказаним договором поставки, а також факт оплати даного товару підтверджується копіями: видаткової накладної №469 від 27.12.2017р., податкової накладної №469 від 27.12.2017р. (а.с. 224, 225 т.1), а також виписки по рахунку ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 09.01.2018р. (а.с.226 т.1).

Вказаний товар (люльки підвісні фасадні GEDA-AB 450 в кількості 2 одиниці) використовувався при виконанні ТОВ «Новатор-СТ» вищезазначених підрядних робіт в м.Бахмут.

Відповідачу разом з листом-поясненням №299/05-18 від 30.05.2018р. на підтвердження факту реальності вищевказаних господарських операції та її фактичного здійснення було надано копії відповідних документів, зокрема:

- договору поставки №05-12/17-М від 01.12.2017р.;

- договору підряду №38 від 14.07.2017р. з додатками;

- видаткової накладної №469 від 27.12.2017р.;

- податкової накладної №469 від 27.12.2017р.;

- виписки за рахунком ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 09.01.2018р.;

- журналу-ордеру відомості по рахунку №631, №106;

- карти рахунку №311 (а.с.209-210 т.1).

В акті перевірки ГУ ДФС у Харківській області, стосовно вказаного контрагента, встановлено: відсутність наявності ТТН, відсутність, складських приміщень у ТОВ «Торгівельна Група Каста», не можливо встановити пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, приміщення для зберігання товарів, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Торгівельна Група Каста» по взаємовідносинам ТОВ «Новатор-СТ» за грудень 2017 року; порушення порядку заповнення податкової накладної, відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі; не встановлено виробника або походження товару; не можливо встановити фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення придбання/реалізації товару, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Новатор-СТ», з ТОВ «Торгівельна Група Каста» за грудень 2017 року.

Також, як встановлено судом, 01.12.2017р. між ТОВ «Новатор-СТ» та ТОВ «Делівері оптторг» було укладено договір поставки №01-12/17-М (а.с.232-234 т.1) для придбання необхідного товару з метою забезпечення належного та своєчасного виконання підрядних робіт, що проводились ТОВ «Новатор-СТ», зокрема:

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №58 по вул. Куїнджі в м.Маріуполі Донецької області, за договором підряду №1 від 02.08.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Артеміда-58»;

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №72 по вул. Куїнджі в м.Маріуполі Донецької області, за договором підряду №4 від 15.05.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Добровольче об`єднання жильців - 7»;

- капітального ремонту фасаду житлового будинку №31 по вул.Мира в м.Бахмут Донецької області, за договором підряду №117 від 14.11.2017р., укладеного з комунальним підприємством «Бахмутська житлова управляюча компанія»;

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №13 по вул.Мира в м.Бахмут Донецької області, за договором підряду №4/07 від 05.06.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «МИРА 13-001»;

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №32/42 по вул.Перемоги в м.Маріуполі Донецької області, за договором підряду №2017/15 від 17.05.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «МАРІУПОЛЬ ПЕРЕМОГИ 32/42»;

- реконструкції 5-ти поверхневого житлового будинку №41 по вул.Декабристів в м.Бахмут Донецької області, за договором підряду №133 від 27.03.2017р., укладеного з департаментом житлово-комунального господарства Донецької облдержадміністрації;

- робіт по ремонту кровлі Механічного цеху 1 ПАТ «НКМЗ», за договором підряду №504-12/17 від 21.06.2017р., укладеного з ПАТ «НКМЗ»;

- будівельних робіт на міських об`єктах м. Краматорська, за договором підряду №13/17 від 16.03.2017р, укладеного з ПАТ «НКМЗ» (а.с.235-250 т.1, а.с.1-60 т.2)

Факт отримання товару за вказаним договором поставки, а також факт оплати даного товару підтверджується: видатковою накладною №65 від 11.12.2017р.; видатковою накладною №79 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №80 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №81 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №121 від 18.12.2017р.;видатковою накладною №122 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №123 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №124 від 18.12.2017р.; відповідними податковими накладними №65, 79, 80, 81, 121, 122, 123, 124 (а.с.66-81 т.2), а також виписками за рахунком ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 05.01.2018р, 27.12.2017р, 26.12.2017р, 22.12.2017р. та 21.12.2017р. (а.с. 82-86 т.2).

Вказаний товар у повному обсязі було використано при виконанні ТОВ «Новатор-СТ» вищезазначених підрядних робіт на вказаних об`єктах їх виконання.

Відповідачу разом з листом-поясненням №81/03-2018 від 30.03.2018р. на підтвердження факту реальності вищевказаних господарських операції та її фактичного здійснення було надано копії відповідних документів, зокрема:

- договору поставки №01-12/17-М від 01.12.2017р.;

- договору підряду №1 від 02.08.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів за грудень 2017р. та акту приймання виконаних робіт;

- договору підряду №4 від 15.05.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №117 від 14.11.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №4/07 від 05.06.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №2017/15 від 17.05.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №133 від 27.03.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №504-12/17 від 21.06.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №13/17 від 16.03.2017р. з додатковими угодами, акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- видаткової накладної №65 від 11.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №79 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №80 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №81 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №121 від 18.12.2017р. та податкова накладної;

- видаткової накладної №122 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №123 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №124 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- виписки за рахунком ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 05.01.2018р, 27.12.2017р, 26.12.2017р, 22.12.2017р. та 21.12.2017р.;

- журналу-ордеру відомості по рахунку №631, №106;

- карти рахунку №311 (а.с.230-231 т.2).

В акті перевірки ГУ ДФС у Харківській області, стосовно вказаного контрагента, встановлено: відсутність наявності ТТН; відсутність, складських приміщень у ТОВ «Делівері Оптторг», не можливо встановити пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, приміщення для зберігання товарів, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Делівері Оптторг» по взаємовідносинам ТОВ «Новатор-СТ» за грудень 2017 року; не встановлено виробника або походження товару; відсутність сертифікату якості, санітарно-гігієнічний висновок, сертифікат про радіаційну безпеку на Товар та відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі; не можливо встановити фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення придбання/реалізації товару, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Новатор-СТ» з ТОВ «Делівері Оптторг» за грудень 2017 року.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПКУ датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст.193 ПКУ щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Стаття 201 ПКУ встановлює вимоги до податкової накладної. Згідно з п.201.1 ст.201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер.

Згідно з п.201.7. ст. 201 ПКУ податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Пункт 201.10 ст. 201 ПКУ встановлює порядок реєстрації податкової накладної. Згідно з вказаною нормою при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (абзац 5 статті 1 Закону № 996-ХІV).

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (абзац одинадцятий статті 1 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2 зазначеної статті Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (абзац 9 ч.2 статті 9 Закону № 996-ХІV).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарські операції не відбулись, не настали зміни майнового стану платника податків за результатами її здійснення, та відповідно позбавлення права на податковий кредит позивача при вказаних обставинах порушують його майнові права.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що до перевірки не надано сертифікатів якості , колегія суддів зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи встановлено, що товарність господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджено дослідженими належним чином оформленими первинними документами в їх сукупності.

Сертифікати якості - документи, які підтверджують якість товарів, за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки вони не містить відомостей про господарську операцію та не фіксують факт їх здійснення, а містять інформацію про товар та його якість, підтверджують відповідність продукції встановленим вимогам та можливість її подальшого використання чи реалізації.

Колегія суддів зазначає, що сертифікати якості - це документи, які підтверджують якість товарів та за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам. Крім того сертифікати якості видаються безпосередньо виробником товару (продукції).

Відтак відсутність вказаного документа не може свідчити про безтоварність господарської операції, тим більше, що позивач використовує власну лабораторію, яка здійснює усі необхідні дослідження придбаного зерна.

Щодо посилань податкового органу на відсутність підтверджуючих документів щодо транспортування, колегія суддів зазначає наступне.

ТТН не є обов`язковим первинним документом, що складається під час здійснення господарської операції з поставки товару, а є первинним документом, що лише підтверджує операції учасників транспортних перевезень (вантажовідправника, вантажотримувача, перевізника), тому її відсутність у покупця товару за наявності належних первинних документів, що підтверджують поставку та оприбуткування товару, не може бути самостійною підставою для висновку про безтоварний характер господарської операцій з поставки товару в цілому.

Колегія суддів зазначає, що згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

В свою чергу, сама по собі відсутність ТТН не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції.

Наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням або порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

У зв`язку з цим колегія суддів зазначає, що відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності інших належних доказів. З огляду на це певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції. Аналогічна правова позиція викладена колегією Касаційного адміністративного суду в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №821/589/17 .

Щодо посилань податкового органу, як на підставу відсутності реальності операцій позивача та контрагентів на відсутність у контрагентів у контрагента матеріально-технічної та технологічної можливості здійснення виробництва, перевезення, тимчасового зберігання відповідних обсягів товару, порушення контрагентами порядку заповнення податкових накладних колегія суддів зазначає наступне.

Наведені відповідачем обставини, з урахуванням наданим позивачем документів, не свідчать про відсутність реальності проведених операцій між позивачем та контрагентами .

Доводи відповідача ґрунтуються на припущеннях податкового органу.

Дані посилання є підставами у сумніві реальності операцій та не свідчать про відсутність операцій, документи щодо яких об`єктивно не спростовані.

Стосовно посилань відповідача на те, що при здійснені аналізу податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, та автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» встановлено, що по ланцюгу постачання не простежується імпорт товару, колегія суддів зазначає наступне.

Дані посилання, з урахуванням наданих позивачем документів, жодним чином не свідчать про нереальність господарських операцій та не свідчить про правомірність позиції податкового органу, оскільки це достеменно не спростовує дані наданих позивачем документів та можливість реального придбання позивачем даних товарів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем до суду надано документи використання в майбутньому придбаного товару.

Докази відсутності цього товару у позивача чи не відповідність наданих документів реальним обставинам щодо використання придбаного товару позивачем, відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач придбаючи певний товар перевіряти правильність його митного оформлення не зобов`язаний.

Доводи апелянта, що не встановлення походження товару по ланцюгу постачання не є підставою для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, спростовані сукупністю приведених вище обставин.

При цьому суд зазначає, що висновок про безтоварність спірних господарських операцій базується на сукупності обставин, а не тільки на факті не встановлення походження товару.

Суд вважає, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами ТОВ «ІТ-ТЕХНОМАРК», ТОВ «АГРО МАРКЕТИНГ», ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ», ТОВ «Торгівельна Група «Каста» та ТОВ «Делівері груп» підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки Акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків не свідчить про те, що платник податків, який укладав договори з таким контрагентом, знав про протиправний характер діяльності свого контрагента. Отже, аргументи податкової стосовно фіктивності контрагента не є вичерпним доказом нереальності операцій.

Також колегія суддів зазначає, що позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності.

Крім того, чинне станом на час виникнення спірних правовідносин законодавство не покладає на платника податків обов`язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування, чи формувати валові витрати.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Такий підхід узгоджується також з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Крім цього, необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України"). Також, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Згідно частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів.

У ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб`єктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Однак, як зазначалось вище, обов`язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у т.ч. на його контрагентів.

Окремо суд зазначає, що в силу приписів ч.4 ст.73 КАС України, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (затверджено постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232; далі за текстом - Порядок №1232), а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за текстом - Порядок №984) отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.

Вирішуючи спір по суті, суд також зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Крім того, визначальним критерієм для підтвердження права платника податку на податковий кредит та/або віднесення відповідних сум до валових витрат є реальність вчинюваної господарської операції, тобто встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов`язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість до податкового кредиту, визначену актом перевірки та відповіддю на заперечення на акт, за спірний період.

Зворотне відповідачем не доведено.

Крім того, позивачем по справі надані документи в підтвердження понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних товарів податку на додану вартість, а також використання таких товарів у подальшій господарській діяльності позивача.

Колегія суддів зазначає, що порушень з боку позивача з приводу використання та реалізації придбаного товару, судом не встановлено.

Доказів спростування наданих позивачем документів відповідачем не надано.

Встановлені судом фактичні обставини, надані документи, засвідчують правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту суми витрат на оплату вартості отриманих товарів (робіт, послуг), відповідно до первинних документів та за податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, слід дійти висновку, що судження податкового органу про неправомірність формування податкового кредиту та завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ внаслідок чого занижено суми зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у перевіреному періоді не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що висновки відповідача, Головного управління ДФС України у Харківській області ґрунтуються на припущеннях, належних доказів, що свідчать про безтоварність здійснених операцій відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року по справі № 520/9416/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 27.08.2019 року