Справа № 420/3200/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3200/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

сторін:

представник позивачів - Ковальчук О.М (за ордером),

представник відповідача Самокиш І.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадстру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому просять суд:

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Одеській області в порушення строків встановлених ст.118 ч.7 ЗК України та не прийняття рішення (наказу) за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

- Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні та прийняти рішення з урахуванням вимог ст.118 ч.7 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 у виді наказу, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кожному окремо), сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Великодальницької сільської ради Біляєвського району Одеської області.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було надано листи про надання відповіді від 16.05.2019 року № Б-4933/0-2992/0/37-19 від 16.05.2019 року № Б-4931/0-2993/0/37-19 та від 16.05.2019 року № Б-4932/0- 2991/0/37-19.

В даних листах не містилося категоричної відмови від надання земельних ділянок, а лише розяснювальна інформаиія загального характеру, не обґрунтована жодними нормами чинного законодавства України.

Однак з такими рішеннями відповідача погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтується на вимогах закону. На законодавчому рівні закріплено підстави такої відмови, вони є вичерпними і додаткового тлумачення не потребують, в зв`язку з чим позивачі просять суд задовольнити позов у повному обсязі.

08.07.2019 року, від Відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 70-78). В обгрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вважає, що Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області при розгляді клопотань позивачів діяло в межах і відповідно до законів України. Позивачам було відмовлено у задоволенні клопотань про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, так як дані про земельні ділянки, які позивачі бажають отримати у власність не внесенні до Державного земельного кадастру, а відтак неможливо встановити належність цих земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення державної власності, які не надані у власність або користування, відсутність встановлених щодо них обмежень та інших факторів, які можуть призвести до порушень вимог земельного законодавства. Також, відповідачем вказано, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Заяви, клопотання учасників справи.

06.08.2019 року від Позивачів надійшла відповідь на відзив, в якій позивачі не погоджується із доводами Відповідача, які викладені у Відзиві на позов, та наполягають на задоволенні позовних вимог (а.с. 62-64).

Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії, вчинені судом.

15.08.2019 року, протокольною ухвалою суду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Обставини справи.

22.04.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з окремими клопотаннями про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, державної власності, орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистих селянських господарств, за межами населеного пункту Великодальницької сільської ради Біляєвського району Одеської області або мотивовані відмови в наданні вказаних дозволів.

Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було надано листи про надання відповіді від 16.05.2019 року № Б-4933/0-2992/0/37-19 від 16.05.2019 року № Б-4931/0-2993/0/37-19 та від 16.05.2019 року № Б-4932/0-2991/0/37-19 із пропозицією визначитись з іншим місцем розташування земельних ділянок.

Не погоджуючись із наданими відповідями, Позивачі, звернулись до Одеського окружного адміністративного суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Повноваження ГУ Держгеокадастру в Одеській області у спірних правовідносинах регулюються Земельним кодексом України, Законом України Про землеустрій, постановою Кабінету Міністрів України Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333.

Нормативно-правовим актом, який регулює земельні відносини з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, є Земельний кодекс України.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, Закон України Про землеустрій визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Статтею 19 Земельного кодексу України встановлені наступні категорії земель за основним цільовим призначенням: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини 1 статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Так, за визначенням частини першої статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

При цьому пунктом а частини третьої статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності в розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - до 2,0 гектара.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6,7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

За правилами п. 8 цього ж Положення Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаиійно-розпорядчого характеру.

Висновки суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд не погоджується з наданими відповідями, які викладені у листах про надання відповіді від 16.05.2019 року № Б-4933/0-2992/0/37-19 від 16.05.2019 року № Б-4931/0-2993/0/37-19 та від 16.05.2019 року № Б-4932/0-2991/0/37-19 , виходячи з наступного.

Суд зазначає, що вимоги Земельного кодексу України, визначають вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є тотожнім з наданням земельної ділянки у власність, оскільки, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття рішення про надання її у власність.

З огляду на зазначене, неможливість встановити належність цих земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення державної власності, які не надані у власність або користування, відсутність встановлених щодо них обмежень та інших факторів, які можуть призвести до порушень вимог земельного законодавства, не є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому права позивачів на отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, є порушеними.

Також, суд зазначає, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Тому формальні підстави для ненадання дозволу, викладені у відповідях, свідчать про зловживання своїм обов`язком відповідача надати такий дозвіл, або відмовити у його наданні у відповідності до вимог закону, чим порушуються права позивачів, які гарантовані Конституцією України, що є недопустимо.

Таким чином, виходячи з викладеного та аналізуючи підстави звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотаннями про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га. з цільовими призначеннями для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту, державної форми власності), виходячи зі змісту статей 116, 118, 121, 122 ЗК України та тих підстав для відмови в задоволенні клопотань, які зазначені у листах від 16.05.2019 року № Б-4933/0-2992/0/37-19 від 16.05.2019 року № Б-4931/0-2993/0/37-19 та від 16.05.2019 року № Б-4932/0- 2991/0/37-19, відповідач допустив порушення норм cт.cт.116, 118 ч. 7 ЗК України.

Крім того, суд зазначає, що за правилами п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Як вбачається із відповідей від 16.05.2019 року № Б-4933/0-2992/0/37-19, від 16.05.2019 року № Б-4931/0-2993/0/37-19 та від 16.05.2019 року № Б-4932/0- 2991/0/37-19, вони викладені у формі листів, а не у формі наказів.

В даному випадку, виходячи з викладеного та з урахуванням предмету спору, при зверненні позивачів до відповідача з приводу отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, позивачі мали правомірні очікування на реалізацію свого законного права на отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, позовна вимога в якій позивачі просять визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо не прийняття рішень, оформлених наказами за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні та прийняти рішення з урахуванням вимог ст.118 ч.7 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 у виді наказу, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кожному окремо), сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, суд вважає, що вона теж підлягає задоволеню, з огляду на наступне.

Відповідач вважає, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З наведеного вбачається, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені підстави, порядок, строки, процедура надання дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, та визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Проте, суд зазначає, що він не зобов`язує Відповідача вирішити питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а лише зобов`язує прийняти рішення з урахуванням вимог ст.118 ч.7 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 у виді наказу, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою, що не є вирішенням питань, віднесених до компетенції відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Європейський суд з прав людини висловив позицію у справі Щокін проти України (рішення від 14.10.2010), у якій дійшов висновку, що …перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості дій , у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у пвному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадстру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо не прийняття рішень, оформлених наказами за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та прийняти рішення, оформлені наказами про надання або відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2 га, для введення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код платника - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Одеській області () судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (код платника - НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Одеській області () судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (код платника - НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Одеській області () судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23.08.2019 року.

Суддя Бутенко А.В.

.