Справа № 240/2151/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2151/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Попова О.Г.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

22 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року (час ухвалення рішення - не зазначено, місце ухвалення рішення - м.Житомир, дата складання повного тексту рішення - 10.05.2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити митне оформлення,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 12.02.2019 №UA101000/2019/200070/2;

- зобов`язати відповідача здійснити митне оформлення автомобіля за митною вартістю, заявленою декларантом в митній декларації від 01.02.2019.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що визначення митної вартості транспортного засобу є правомірним, оскільки відповідно до оскарженого рішення про коригування митної вартості, за результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (відповідно до положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МКУ), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 МКУ), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до положень ст.64 МК України. При цьому, для визначення митної вартості використана найменша вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач посилається на те, що на підтвердження заявленої митної вартості товару ним подані документи, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару без проведення коригування митної вартості, за ціною договору. Крім того, у оскаржуваному рішенні митного органу відсутнє обгрунтування того, що недоліки у поданих документах впливають на митну вартість товару; у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що подані декларантом разом з митною декларацією до митного оформлення документи були проаналізовані на предмет наявності у них розбіжностей, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано документ, який свідчить про те, що оцінюваний товар належить особі, що склала рахунок-фактуру №000276 від 14.01.2019, що викликає сумніви у достовірності правочину, у тому числі у праві власності D&D Auto's Import-Export на оцінюваний товар та праві D&D Auto's Import-Export розпоряджатися оцінюваним товаром та визначити ціну продажу транспортного засобу; у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) №000275 від 14.01.2019. Додатково надані банківські платіжні документи взяті до уваги, але не можуть бути використані як документи, що підтверджують митну вартість оцінюваного товару, так як стосуються валютно-обмінних операцій, які були здійснені 22.01.2019. Також не зазначено номер кузову транспортного засобу ( vin -код), за який здійснено розрахунок, банківські реквізити отримувача. Звертає увагу, що митна вартість схожих товарів згідно з базою даних ЄАІС ДФС значно перевищує заявлену позивачем митну вартість транспортного засобу. Зазначає, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості із декларантом проведена консультація та органом доходів і зборів запропоновано здійснити митне оформлення за резервним методом на рівні 10460,00 євро/шт.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу, на обгрунтування доводів надали належно засвідчену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( предмету декларування), звернувши увагу на те, що автомобіль зареєстрований 07.05.2019 року і згідно реєстраційним даним рік його випуску 2011, а не 2013, як стверджує митний орган.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановив суд першої інстанції, 01 лютого 2019 року до Житомирської митниці ДФС для митного оформлення було ввезено транспортний засіб-легковий автомобіль, марки "Mercedes", модель - E200 СDI, номер кузова - НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель; колір - синій; робочий об`єм циліндрів двигуна -2143/см3" декларантом було подано митну декларацію №UA101070/2019/007424, одержувач ОСОБА_1 , декларант - ФОП ОСОБА_2 (брокер). Відповідно до графи 43 декларації, митна вартість визначена декларантом за 1 методом (за ціною договору) та згідно з графою 42 склала 4 500 EUR (а.с. 30).

Разом із митною декларацією декларантом були подані: 1) рахунок-фактура (інвойс) від 14.01.2019; 2) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/112559 від 01.02.2019; 3) cвідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №261363918 від 04.06.2013; 4) документ, що підтверджує вартість перевезення від 24.12.2018; 5) договір про надання послуг митного брокера №32 від 28.01.2019, 6) копію паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 28.08.1996; 7) дублікат квитанції №РАYM:20615 від 22.01.2019; 8) копію митної декларації країни відправлення №19ВЕЕ306 29.01.2019; 9) паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України (а.с. 14-15, 17-22, 24, 27-28, 30-33).

Після реєстрації ЕМД №UА205010/2019/112559 в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (САІС) відбулося спрацювання ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару: код 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" - митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_2 , валюта - ЕUR, вартість - 10 450,00; код 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів" - митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_2 , валюта - ЕUR, вартість - 10 450,00.

Також, під час опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено такі розбіжності:

- до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить особі, що склала рахунок-фактуру №000275 від 14.01.2019, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності D&D Auto's Import-Export на оцінюваний товар та праві D&D Auto's Import-Export розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу.

- у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) №000275 від 14.01.2019;

- відповідно до рахунку-фактурі №000275 від 14.01.2019 зазначено, що покупець сплачує продавцю кошти протягом 7 днів (до 20.01.19). Всупереч вищезазначених вимог декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату товару, як це передбачено ч.2 ст.53 та ч.1 ст.368 Митного кодексу України; додатково надані банківські платіжні документи взяті до уваги, але не можуть бути використані як документи що підтверджують митну вартість оцінюваного товару, так як стосуються валютно-обмінних операцій, які були здійснені 22.01.2019;

-додатково надана копія митної декларації країни відправлення № MRN 19ВЕЕ306 від 29.01.2019 не може бути використана як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки містить різні відомості щодо вартості товару (гр.46), вагові характеристики (гр.38), країна відправлення (гр.15).

Після встановлення розбіжностей у поданих документах та при спрацювання ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару, митним органом була проведена процедура консультацій з декларантом у відповідності до вимог розділу 2 Методичних рекомендацій, а використання довідкової інформації під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків регламентовано положеннями розділу 5 Методичних рекомендацій.

На вимогу митного органу декларантом надано висновок №В-238 автотоварознавчого дослідження від 07.02.2019.Зазначений висновок взятий відповідачем до уваги, однак, зазначив, що він не може бути використаний, як документ, що підтверджує митну вартість товару, у зв`язку з тим, що висновок про вартість оцінюваних товарів ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів з мережі Інтернет без посилання на джерело їх отримання.

На виконання положень частини четвертої статті 57 МК України, перед застосуванням другорядних методів визначення митної вартості товару із декларантом було проведено консультацію, відповідно до якої декларанту роз`яснено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, та було обґрунтовано вибір другорядного методу визначення митної вартості ввезеного автомобіля.

За результатами опрацювання документів та проведення консультацій, митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів Житомирської митниці ДФС №UA101000/2019/200070/2 від 19 лютого 2019 року , відповідно до якого скориговано митну вартість товару за №UA101070/2019/007424 "легковий автомобіль, марка "Mercedes", модель - E200 СDI, номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель; колір - синій; робочий об`єм циліндрів двигуна -2143/см3"; календарний рік виготовлення - 2013", з 4 500,00 EUR на 10460,00 EUR (а.с. 34-35).

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з ч. 4 ст. 54 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 11.06.2019 в справі № 804/7761/15 ( № К/9901/4756/18 ).

Так у митній декларації позивачем самостійно заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару - за ціною договору, в розмірі 4500 євро.

Як зазначає митний орган, рівень митної вартості становить 10460 євро, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику Schwacke NET, інформації щодо технічного стану згідно з актом митного огляду № UA205010/2019/112559 від 01.02.2019 та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

19 лютого 2019 року Житомирська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості т, яким скориговано митну вартість товару за №UA101070/2019/00742.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що додаткові документи були витребувані відповідачем від декларанта у зв`язку з тим, що документи, які були подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, зокрема, існують розбіжності :

-до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить особі, що склала рахунок-фактуру №000275 від 14.01.2019, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності D&D Auto's Import-Export на оцінюваний товар та праві D&D Auto's Import-Export розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу.

- у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) №000275 від 14.01.2019;

- відповідно до рахунку-фактурі №000275 від 14.01.2019 зазначено, що покупець сплачує продавцю кошти протягом 7 днів (до 20.01.19). Всупереч вищезазначених вимог декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч.2 ст.53 та ч.1 ст.368 Митного кодексу України; додатково надані банківські платіжні документи взяті до уваги, але не можуть бути використані як документи що підтверджують митну вартість оцінюваного товару, так як стосуються валютно-обмінних операцій, які були здійснені 22.01.2019;

-додатково надана копія митної декларації країни відправлення №MRN 19ВЕЕ306 від 29.01.2019 не може бути використана як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки містить різні відомості щодо вартості товару (гр.46), вагові характеристики (гр.38), країна відправлення (гр.15).

Наведені обставини,що підтверджені матеріалами справи, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність у відповідача обґрунтованого сумніву щодо правильності заявленої позивачем митної вартості.

При цьому обґрунтованим є висновок митного органу про те, що виявлені розбіжності впливають на митну вартість товару.

У зв`язку з цим, відповідачем здійснювалась процедура консультацій з декларантом, йому доведено інформацію про надання відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Оскільки позивач не надав витребовуваних митницею документів на усунення виявлених розбіжностей, колегія суддів дійшла переконання щодо правомірності визначення відповідачем митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції відхиляє решту доводів, які наведені у поданій скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 23 серпня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.