Справа № 520/8564/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/8564/19

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 р. м . Харків

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни, за участю третьої особи: ТОВ "Агентство нерухомості Естейт-Сервіс" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни, за участю третьої особи: ТОВ "Агентство нерухомості Естейт-Сервіс", в якому просить суд:

- визнати неправомірним погашення запису в Реєстрі прав на нерухоме майно що розташовано за адресою АДРЕСА_1 та належало ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію індексний номер рішення: 31859261, прийнятого приватним нотаріусом Анохіною Вікторією Михайлівною, Київський міський нотаріальний округ м. Київ (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5142 від 18.05.2004 року);

- встановити розмір збитку, спричинений неправомірними діями приватного нотаріуса КМНО державного реєстратора Анохіної Вікторії Михайлівни (рнокпп НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) в розмірі ринкової вартості квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та визначена на час проведення державної реєстрації нового права власності та становить 374021,00 грн.;

- стягнути з приватного нотаріуса КМНО державного реєстратора Анохіної Вікторії Михайлівни (рнокпп НОМЕР_2 ) відшкодування шкоди, заподіяною неправомірними рішеннями на користь ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_3 ) в розмірі 374021,00 грн..

Згідно із положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, зокрема, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач вважає неправомірним погашення запису в Реєстрі прав на нерухоме майно що розташовано за адресою АДРЕСА_1 та належало ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію індексний номер рішення: 31859261, прийнятого приватним нотаріусом Анохіною Вікторією Михайлівною, Київський міський нотаріальний округ м. Київ (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5142 від 18.05.2004 року).

Таким чином, зазначена позовна вимога в цій частині підсудна Харківському окружного адміністративному суду.

Водночас, суд звертає увагу, що позивачем у позовній заяві також заявляє вимоги про встановлення розміру збитку, спричинений неправомірними діями приватного нотаріуса КМНО державного реєстратора Анохіної Вікторії Михайлівни (рнокпп НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) в розмірі ринкової вартості квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та визначена на час проведення державної реєстрації нового права власності та становить 374021,00 грн., та стягнення з приватного нотаріуса КМНО державного реєстратора Анохіної Вікторії Михайлівни (рнокпп НОМЕР_2 ) відшкодування шкоди, заподіяною неправомірними рішеннями на користь ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_3 ) в розмірі 374021,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, суд звертає увагу, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Наведена позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 826/7431/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74506132).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24-25 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України вказав, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, встановленим законом.

Згідно з абзацом першим частини першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 року №1618-IV суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Положеннями глави 3 Цивільного кодексу України (статті 15 -23) регулюється захист цивільних прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) регламентовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, вимога про встановлення розміру збитку, спричинений неправомірними діями приватного нотаріуса КМНО державного реєстратора Анохіної Вікторії Михайлівни (рнокпп НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) в розмірі ринкової вартості квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та визначена на час проведення державної реєстрації нового права власності та становить 374021,00 грн., та стягнення з приватного нотаріуса КМНО державного реєстратора Анохіної Вікторії Михайлівни (рнокпп НОМЕР_2 ) відшкодування шкоди, заподіяною неправомірними рішеннями на користь ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_3 ) в розмірі 374021,00 грн., має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в позовній заяві об`єднано кілька вимог, які належить розглядати різним судам в порядку різного судочинства.

Суд зазначає, що частиною шостою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 169, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни, за участю третьої особи: ТОВ "Агентство нерухомості Естейт-Сервіс" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Супрун Ю.О.