Справа № 1.380.2019.002231
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002231
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо накладення на боржника штрафу у розмірі 10200, 00 грн у виконавчому провадженні № 56786617;

- скасувати постанову Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.03.2019 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200, 00 грн у виконавчому провадженні № 56786617.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 24.07.2018 року та у серпні 2018 року повідомила головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин І.В. про добровільне виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15, а саме: надіслання ВМКЦ ЗР довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отримані 27.06.2014 року ОСОБА_1 на посаді старшого навідника В/ч НОМЕР_1 під час виконання бойових завдань в складі сил антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402, з наступними змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800. Враховуючи факт добровільного виконання позивачем постанови суду, Військова частина НОМЕР_1 вважає дії державного виконавця про накладення штрафу протиправними, а постанову від 15.03.2019 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200, 00 грн у виконавчому провадженні № 56786617 протиправною та такою, що підлягає до скасування. Стверджує, що державний виконавець діяв всупереч вимогам Закону України Про виконавче провадження. Просив позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 20.08.2019 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у письмовому відзиві на позов та поясненнях. Заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 14.03.2019 до Франківського відділу ДВС м. Львів боржником - ВЧ НОМЕР_2 було повторно подано довідку про надання Військово-медичному клінічному центру Західного регіону довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отримані ОСОБА_1 10.04.2019 у Франківський ВДВС м. Львів надійшла заява представника стягувана (за дорученням) ОСОБА_2 , у якій зазначено, що вищевказана довідка не відповідає вимогам резолютивної частини виконавчого листа №813/1147/15 від 25.05.2018, що видав Львівський окружний адміністративний суд. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи наведену норму Закону, старшим державним виконавцем Владиш І.В. 15.04.2019 винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду. Вважає, що старший державний виконавець Франківського відділу ДВС м. Львів Владиш І.В. здійснювала процесуальні дії у ВП №56786617 на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 20.08.2019 подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2015 відкрито спрощене позовне провадження.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , начальника штабу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати Військово-медичному клінічному центру Західного регіону довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отримані 27.06.2014 ОСОБА_1 на посаді старшого навідника В/ч НОМЕР_1 під час виконання бойових завдань в складі сил антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402, з наступними змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання судового рішення від 09.11.2017 року Львівським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.

18.07.2018 року головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин І.В. відкрито виконавче провадження ВП №56786617 щодо примусового виконання виконавчого листа №813/1147/15 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати Військово-медичному клінічному центру Західного регіону довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманні 27.06.2014 року ОСОБА_1 на посаді старшого навідника В/ч НОМЕР_1 під час виконання бойових завдань в складі сил антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, з наступними змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800.

Згідно листа-повідомлення Військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2018 року №2691, адресованого головному державному виконавцю Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин І.В., позивач повідомив останнього про добровільне виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15, а саме: надіслання ВМКЦ ЗР довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отримані 27.06.2014 року ОСОБА_1

31.07.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

10.08.2018 на адресу Відділу надійшло звернення представника стягувача Тимко Н.С. щодо скасування постанови державного виконавця від 31.07.2018 про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду боржником не виконано у повному обсязі. До звернення було долучено копію довідки, яка була надана ВЧ НОМЕР_3 Військово-медичному клінічному центру Західного регіону.

15.08.2018 головним державним виконавцем Федоришин І.В. було винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.07.2018, та відновлено виконавче провадження.

30.08.2018 головним державним виконавцем Федоришин І.В. у відповідності ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення штрафу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі № 1340/6144/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2019 у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин І.В. від 15.08.2018 року у ВП №56786617- відмовлено повністю.

14.03.2019 до Франківського відділу ДВС м. Львів боржником - ВЧ НОМЕР_2 було повторно подано довідку про надання Військово-медичному клінічному центру Західного регіону довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отримані ОСОБА_1 на посаді старшого навідника в/ч НОМЕР_1 під час виконання бойових завдань в складі сил антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, з наступними змінами, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800.

10.04.2019 у Франківський ВДВС м. Львів надійшла заява представника стягувана (за дорученням) Тимко Н.С. у якій зазначено, що вищевказана довідка не відповідає вимогам резолютивної частини виконавчого листа №813/1147/15 від 25.05.2018, що видав Львівський окружний адміністративний суд.

Старшим державним виконавцем Владиш І.В. 15.04.2019 винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із діями державного виконавця та постановою від 15.04.2019 про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року №1404-VIII, іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 287 передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 74 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як було встановлено судом 30.08.2018 головним державним виконавцем Федоришин І.В. було винесено постанову про накладення штрафу.

Вказана постанова у судовому порядку не оскаржувалася, не була визнана протиправною та не скасовувалася.

15.04.2019 старшим державним виконавцем Владиш І.В. винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду.

Факт невиконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15 досліджувався судами при розгляді справи №1340/6144/18 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин І.В. від 15.08.2018 року у ВП №56786617.

Так, суд при розгляді справи №1340/6144/18 зазначив наступне «з приводу наявності у матеріалах справи копії довідки, яка була надана позивачем Військово-медичному клінічному центру Західного регіону, то як з`ясовано судом із пояснень представника відповідача та вбачається із матеріалів виконавчого провадження, копія вказаної довідки була надіслана до Франківського ВДВС разом із зверненням представника стягувача ОСОБА_2 щодо скасування постанови головного державного виконавця від 31.07.2018 року ВП №56786617 про закриття виконавчого провадження, позаяк довідка про обставини травми стягувача не відповідає вимогам рішення суду».

14.03.2019 до Франківського відділу ДВС м. Львів боржником - ВЧ НОМЕР_2 було повторно подано довідку про надання Військово-медичному клінічному центру Західного регіону довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отримані ОСОБА_1

10.04.2019 у Франківський ВДВС м. Львів надійшла заява представника стягувана (за дорученням) ОСОБА_2 , у якій зазначено, що вищевказана довідка не відповідає вимогам резолютивної частини виконавчого листа №813/1147/15 від 25.05.2018, що видав Львівський окружний адміністративний суд.

Суд не погоджується з твердженням позивача про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15, оскільки доказів такого виконання суду не надано, а довідка про обставини травми стягувача не відповідає вимогам рішення суду.

Частиною 1 статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частини 4 статті 19 Закону, сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 15.04.2019 рішення суду боржником не виконано, підтверджуючих документів до відділу не надано.

Відповідно до ст.75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Оскільки, частиною 1 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, державним виконавцем з метою недопущення порушень положень Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно керуючись вимогами статей 18, 63, 75 Закону, в межах повноважень, правомірно 15.04.2019 винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду.

Твердження позивача про те, що старший державний виконавець Франківського відділу ДВС м. Львів Владиш І.В. не мала повноважень станом на 15.04.2019 виносити спірну постанову є голослівним з огляду на наступне.

Судом встановлено, що старший державний виконавець Франківського відділу ДВС м. Львів Владиш І.В. здійснювала процесуальні дії у ВП № 56786617 на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу(самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

Оскільки, головний державний виконавець Франківського ВДВС м. Львів Федоришин І.В. з 15.04.2019 по 21 04.2019 був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, з метою повного, своєчасного виконання рішення суду, дорученням керівника Відділу від 15.04.2019 виконавче провадження №56786617 було передане старшому державному виконавцю Владиш І.В.

Під час судового розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем порядку при прийнятті постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду, а позивачем таких порушень не зазначено.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України, ст.129-1 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Суд встановив, що державним виконавцем приймалася постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №56786617, начальник Франківського відділу ДВС м. Львів скасовуючи ці постанови, приходив до висновків, що в державного виконавця правових підстав для закінчення виконавчого провадження не було, адже як свідчать матеріали адміністративної справи, - фактично довідка про обставини травми стягувача, яка б відповідала вимогам рішення суду від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15 позивачем не була надана.

Намагаючись не виконувати рішення суду від 09.11.2017 Військова частина НОМЕР_1 вже оскаржувала до суду дії та постанову відповідача від 15.08.2018 року у ВП №56786617, якою скасовано документ - «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 31.07.2018 року.

І суди критично оцінили доводи позивача про нібито виконання ним рішення суду від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15.

В свою чергу, тривале невиконання рішення суду та винесення постанов про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що вказане судове рішення від 09.11.2017 року у справі №813/1147/15 не буде виконане, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 6 КАС України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» : по-перше, нагадав, що п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов`язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов`язком держави.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що дії державного виконавця вчинені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а постанова державного виконавця про накладення штрафу прийнята відповідно до Закону України Про виконавче провадження, а позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при відмові у задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський