Справа № 0240/2883/18-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2883/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

21 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року (м. Вінниця, 18 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, Тростянецької селищної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати пртиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.04.2018 року №0-0220, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 17884,80 грн.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що не згоден з прийнятим податковим повідомленням - рішенням від 18.04.2018 за №0-0220, яким їй визначено податкове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 22112,00 грн. На переконання позивача у неї відсутній обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно за належну їй на праві власності нежитлову будівлю банно-прального комбінату, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , позаяк вказане нерухоме майно перебуває у занедбаному стані, за призначенням не використовується, підприємницька діяльність не ведеться.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачу на праві власності належить нежитлова будівля банно-прального комбінату загальною площею 1382,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.01.2006, актом прийому-передачі цілісного майнового комплексу банно-прального комбінату та витягом з Держаного реєстру правочинів за номером 2038084 від 27.01.2006.

27.01.2015 на 52 сесії Тростянецькою селищною радою Вінницької області 6 скликання було прийнято рішення за № 662/1 "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", пунктом третім якого встановлено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, а саме встановлена ставка податку у розмірі 0,5 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) за 1 кв. метр бази оподаткування. Також, п. 5 вищезазначеного рішення затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яким визначено платників, об`єкти, базу, ставки та пільги щодо сплати цього податку. Дане рішення направлено відповідному контролюючому органу - Тростянецькій об`єднаній державній податковій інспекції ( станом на день розгляду справи в суді - Тростянецьке управління ГУ ДФС у Вінницькій області).

Також, судом встановлено, що рішенням 10 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області № 124 від 14.07.2016, розміри ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік залишено без змін, що встановлені рішенням 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 27 січня 2015 року та рішенням 56 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 6 липня 2015 року, а саме: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; єдиний податок; земельний податок; транспортний податок; збір за місце паркування транспортних засобів; туристичний збір. Дане рішення направлено відповідному контролюючому органу - Тростянецькій об`єднаній державній податковій інспекції (станом на день розгляду справи в суді - Тростянецьке управління ГУ ДФС у Вінницькій області).

18.04.2018 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0220, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 17884,80 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71) внесено низку змін до Податкового кодексу України (далі - ПК України), в тому числі викладено в новій редакції ст. 266 ПК України, а саме: введено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та розширено базу оподаткування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування як житлової, так і нежитлової нерухомості. Даний Закон набрав чинності 01.01.2015.

В силу п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За змістом п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п.266.3.1. п.266.3 ст.266 ПК України).

Тобто, позивач як власник об`єкту нежитлової нерухомості - обудівлі банно-прального комбінату є платником податку.

Згідно з п.п.266.3.2. п.266.3. ст.263 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований контролюючим органом за звітний період - 2017 рік, виходячи із загальної площі об`єкту - нежитлової нерухомості відповідно Рішення 10 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області № 124 від 14.07.2016, яким розміри ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік залишено без змін, що встановлені рішенням 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 27 січня 2015 року та рішенням 56 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 6 липня 2015 року, а саме: податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки; єдиного податку; земельного податку; транспортного податку; збору за місце паркування транспортних засобів; туристичного збору.

Пунктом 3 рішення 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області від 27.01.2016 року № 662/1 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» встановлено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, а саме:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

є) інші будівлі (аптеки ,АЗС тощо), у розмірі 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати ,встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування.

Водночас, стосовно посилань представника позивача на те, що наведений в рішенні Тростянецької селищної ради від 27.01.2016 року № 662/1 перелік об`єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення щодо яких встановлено ставку податку, не включає такий об`єкт нерухомості як банно-пральний комплекс, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі, такі як автобусні зупинки, громадські туалети, пральні, лазні та ін. віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1274 «Будівлі інші, не класифіковані раніше».

Тому, належний позивачу банно-пральний комбінат за своїм функціональним призначенням відноситься саме до групи 127 «Будівлі нежитлові інші» класу 1274 «Будівлі інші, не класифіковані раніше».

Разом з тим, наведений у рішенні 52 сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради Вінницької області від 27.01.2016 року № 662/1 перелік об`єктів нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду включає в себе п. «є» - інші будівлі, тобто інші будівлі нежитлової нерухомості, неохоплені п.п. «а», «б», «в», «г», «д». Отже, з огляду на свою функціональне призначення, до п. «є» відноситься й належний позивачу об`єкт нерухомості - банно-пральний комбінат, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, твердження позивача щодо не визначення відповідачем ставки податку відносно належного їй об`єкту нерухомого майна не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, та спростовується вищенаведеними обґрунтуваннями.

Крім того, не знайшло свого підтвердження матеріалами справи посилання представника позивача на віднесення банно-прального комбінату, що належить позивачу до класу 1251 "Будівлі промисловості".

Підпункт "є" пп. 266.2.2. п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

В силу вимог підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості»).

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», що включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»; 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро- фаянсової промисловості»; 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1251) «Будівлі промислові», який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

У відповідності до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Промисловість в розумінні економічної теорії - це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Наведені положення дають підстави здійснити висновок, що не лише цільове призначення нежитлової будівлі згідно правовстановлюючих документів, а й фактичне її використання як об`єкту промисловості, є підставою для застосування пільги з оподаткування відповідно до підпункт "є" підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 ПК України,

Таким чином, об`єкт нерухомості (будівля банно-прального комбінату), який на праві власності належить позивачу, навіть за наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця, не підпадає під дію п. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, так як не використовується фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності.

Поряд з цим, є безпідставними наведені у позовній заяві посилання позивача на перебування будівлі банно-прального комбінату у занедбаному стані, оскільки законодавцем не ставиться у залежність обов`язок сплати податку на нерухоме майно від стану об`єкту нежитлової нерухомості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.