Справа № 826/7072/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 серпня 2019 року № 826/7072/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Шарій А.А., представника відповідачів Коломієць В.В., у відсутність позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, Служби безпеки України про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

03.05.2018 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області (далі - ГУ СБ України у м. Києві та Київській області), в якій просить зобов`язати ГУ СБ України у м. Києві та Київській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби та пов`язаного з проходженням військової служби.

Підставою для звернення до суду стала протиправна, на думку позивача, відмова у виплаті одноразової грошової допомоги по інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

17.07.2018 від ГУ СБ України у м. Києві та Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, зокрема, зазначив, що ГУ СБ України у м. Києві та Київській області направлявся висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Фінансово-економічному управлінню (далі - ФЕУ) СБ України, проте останнім повернуто документи позивача з мотивів того, що відповідно до пункту 8 статті 16-3 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) право на виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності зберігається за особою з інвалідністю протягом 3 років з дати первинного встановлення інвалідності. Також відповідач вказав на те, що він не є належним відповідачем, оскільки рішення щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги не приймав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 у справі призначено судове засідання.

В засіданні 12.06.2019 ухвалою суду, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати, розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження із заміною судового засідання по суті на підготовче.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2019 задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі №826/7072/18 співвідповідача - СБ України.

В судовому засіданні представник відповідачів проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у письмово поданих заявах та долучених документах.

Позивач в засідання не прибув, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Отже, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу в органах державної безпеки, та у 1986 році брав участь у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан, де отримав поранення.

Згідно виписки із акта огляду МСЕК від 27.09.2010 серія КА-2 № 011419 ОСОБА_1 встановлено вперше ІІІ групу інвалідності з 27.09.2010 у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

При повторному огляді, згідно виписки із акта огляду МСЕК від 22.08.2011 серія 10 ААА №772058 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

У 2013 та 2015 роках ІІ групу інвалідності підтверджено повторно, що підтверджується відповідними довідками до акта МСЕК серії АВ №0071168 від 21.08.2013 та серії АВ №0432339 від 05.08.2015.

06.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ СБ України у м. Києві та Київській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в порядку статті 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975).

22.11.2017 ГУ СБ України у м. Києві та Київській області складено висновок про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 (далі - Порядок №499) у розмірі 30-місячного грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав на день звільнення з військової служби - 136 376,10 грн. Вказаний висновок направлений до СБ України.

ФЕУ СБ України листом від 15.12.2017 №21/3/2-4718 з посиланням, зокрема на пункту 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, повернуло ГУ СБ України у м. Києві та Київській області документи позивача на доопрацювання, оскільки в документах не зазначена дата первинного встановлення інвалідності ОСОБА_1 та запропонувало перевірити чи здійснювалась виплата такої допомоги ОСОБА_1 раніше.

09.01.2018 ГУ СБ України у м. Києві та Київській області звернулось до ФЕУ СБ України повторно опрацювати питання щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги передбаченої статтею 16 Закону №2011-ХІІ полковнику юстиції у відставці ОСОБА_1 з посиланням, зокрема на те, що отримавши 27.09.2010 ІІІ групу інвалідності та 22.08.2011 ІІ групу інвалідності ОСОБА_1 , у зв`язку із набранням чинності 01.01.2014 змін до статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (обмеження трьома роками), не втратив можливість скористатись правом на виплату такої допомоги.

19.03.2018 ФЕУ СБ України листом №21/3/2-1293 повернуло ГУ СБ України у м. Києві та Київській області пакет документів ОСОБА_1 оскільки відповідно до пункту 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Листом від 12.04.2018 №51/19-3773 ГУ СБ України у м. Києві та Київській області повідомило ОСОБА_1 з посиланням на пункт 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки ІІ групу інвалідності встановлено 28.08.2011.

Вважаючи протиправними такі дії відповідачів позивач звернувся до суду.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 27 Закону України від 25.03.1992 №2229-XII «Про службу безпеки України» (далі - Закон №2229-ХІІ) передбачено, що військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону №2011-ХІІ, цього Закону, інших актів законодавства.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону №2229-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця СБ України здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом №2011-ХІІ.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.

Другу групу інвалідності позивачу встановлено з 28.02.2011.

Частиною другою статті 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) було закріплено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону №2011-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою від 28.05.2008 №499 затверджено Порядок №499, пунктом 2 якого визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Частиною першою статті 16 вказаного Закону (в редакції, чинній на час звернення позивача за виплатою) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною другою наведеної норми передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, затверджено Порядок №975.

При цьому, пунктом 2 наведеної постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком №975, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку №499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 №1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, а саме Закон №2011-ХІІ, в редакції Закону України від 03.11.2006 №328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», яка діяла з 01.01.2007 до 01.01.2014 та Порядок №499.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Отже, оскільки ІІ група інвалідності позивача встановлена позивачу 28.08.2011, то виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися на підставі нормативно - правових актів, які були чинні на момент встановлення позивачу інвалідності.

Таким чином, позивач набув право на отримання одноразової допомоги з моменту встановлення йому ІІ групи інвалідності.

Поряд з цим, суд зазначає, що, як зазначалось вище, пунктом 2 Порядку №975 встановлено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на одноразову грошову допомогу у позивача є 28.08.2011 відповідно до приписів пункту 3 Порядку №975, що відповідачем не заперечується, а відтак виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися на підставі нормативно - правових актів, які були чинні на момент встановлення позивачу інвалідності.

Так, частина восьма статті 16-3 Закону №2011-XII, якою встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, набрала чинності лише з 01.01.2014 відповідно до пункту 1 Перехідних положень Закону України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» (далі - Закон №5040-VI).

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, в силу приписів статті 58 Конституції України, частина восьма статті 16-3 Закону №2011-XII, внесена Законом №5040-VI, набрала чинності 01.01.2014, а тому на спірні правовідносини не розповсюджується.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29.01.2019 у справі №336/2660/17 (№2-а/336/285/2017).

Отже, позивач має право на отримання грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку №499.

Разом з цим, чіткий алгоритм та послідовність дій призначення і виплати одноразової грошової визначено Порядком №499, пунктом 7 якого встановлено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Суд зазначає, що повернення відповідачем документів позивача про призначення допомоги суперечить Закону №2011-ХІІ та Порядкам №499 й №975, адже розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, однак у даному випадку таке відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Суд зазначає, що з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень в розумінні частини другої статті 5 КАС України, такий захист може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону.

Оскільки за наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач протиправно ухилився від призначення одноразової грошової допомоги шляхом повернення документів, то з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати ГУ СБ України у м. Києві та Київській області та ФЕУ СБ України повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплатити одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку №499 з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на вказану одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, Служби безпеки України про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області та Службу безпеки України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у порядку статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, як особи, інвалідність якої настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області (місцезнаходження юридичної особи: 01010, місто Київ, провулок Аскольдів, будинок 3-а; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20001792).

Відповідач - Служба безпеки України (місцезнаходження юридичної особи: 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 33; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00034074).

Суддя О.М. Чудак