Справа № 808/3878/17
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2019 року

Київ

справа №808/3878/17

адміністративне провадження №К/9901/54969/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у складі судді Татаринова Д.В. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у складі колегії суддів: Мельник В.В., Сафронова С.В., Чепурнова Д.В. у справі № 808/3878/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про скасування рішення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України, в якому просила скасувати рішення відповідача від 13 листопада 2017 року № 2301/03-25347 про скасування дозволу на імміграцію в Україну.

2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. 15 липня 2003 року ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського РВ УМВС України в Запорізькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україні, яка має чоловіка громадянина України.

3.2. За результатом розгляду даної заяви та поданих позивачем документів, УМВС України в Запорізькій області прийнято висновок від 20 серпня 2003 року про залишення на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 .

3.3. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» громадянці Республіки Азербайджан ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію, про що документовано посвідкою на постійне проживання в Україні від 30 вересня 2003 року серія НОМЕР_2, терміном безстроково.

3.4. Пізніше позивач звернулась до Вознесенівського РВ у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області із заявою про обмін посвідки на постійне місце проживання, у зв`язку з непридатністю до користування.

3.5. Після чого Вознесенівським РВ у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області, для проведення перевірки, отримано з архіву УДМС України в Запорізькій області справу про залишення в Україні на постійне місце проживання № НОМЕР_1 .

3.6. За результатами перевірки документів Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області 13 листопада 2016 року складено висновок, в якому зазначено про необхідність скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 , оскільки на момент подання заяви та оформлення дозволу на імміграцію в України її чоловік ОСОБА_4 у громадянстві України не перебував.

3.7. На підставі зазначеного висновку Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області прийнято оскаржуване рішення від 13 листопада 2017 року № 2301/03-25347 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».

3.8. Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

3.9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності передбачених законом підстав для скасування наданого позивачем дозволу на імміграцію.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернулося до суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4.1. При цьому, зазначає, що дозвіл на імміграцію був наданий позивачу бездпіставно, оскільки її чоловік на час отримання дозволу не був громадянином України, що в силу пункту 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» є підставою для скасування такого дозволу.

5. Відзиву на касаційну скаргу позивачем подано не було.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

6. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7. Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

8. У статті 1 Закону України «Про імміграцію» визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

9. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами.

10. Судами встановлено, що у справі про залишення в Україні на постійне місце проживання позивача № 57539 міститься: висновок начальника ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області; заява позивача про отримання дозволу на проживання; заява - анкета чоловіка позивача; повідомлення голові Орджонікідзевській райадміністрації; копія паспорту позивача; довідка № 5 про реєстрацію особи громадянином України; свідоцтво про народження та укладення шлюбу; заява про реєстарцію за місцем проживання; договір купівлі-продажу нерухомого майна; довідка МВС щодо відсутності відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності на території України; лист УСБУ в Запорізькій області № 10/2036 від 13 серпня 2003 року.

11. У заяві позивача про отримання дозволу визначено громадянство чоловіка за Азербайджанською республікою. При цьому позивачем подано довідку № 5 про реєстрацію ОСОБА_4 , її чоловіка, громадянином України.

12. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що зазначена довідка № 5 є підробленим документам.

13. Викладені обставини свідчать про відсутність факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей.

14. Між тим, згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, а адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

15. Однак відповідач, усупереч зазначених вище положень, не надав належних та допустимих доказів наявності обставин, передбачених підпунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», які були б підставою для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію.

16. Крім того, слід зауважити, що станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не виявив.

17. Водночас, саме по собі допущення міграційними органами помилки при прийнятті рішення про надання дозволу на імміграцію, за умови відсутності передбачених статтею 12 Закону України «Про імміграцію» обставин, не є підставою для скасування такого дозволу.

18. За таких умов, колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли до вірного висновку про протиправність оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим обгрунтовано задовольнити позовні вимоги.

19. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень.

20. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

21. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

22. З огляду на наведене, касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - залишити без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

23. Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України залишити без задоволення.

24. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі № 808/3878/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про скасування рішення -залишити без змін.

25.Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко