Справа № 560/940/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/940/19

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

23 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (рішення ухвалено 22 травня 2019 року суддею Петричковичем А.І. в м.Хмельницькому, повний текст судового рішення складено 22.05.2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, треті особи - Садівниче товариство "Будівельник", Садівниче товариство "Сонечний" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до Хмельницької міської ради, в якій просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення 27 сесії Хмельницької міської ради від 14.12.2018 за №51, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га для ведення індивідуального садівництва на території міста Хмельницького з метою передачі у власність; 2) зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву від 01 вересня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га для ведення індивідуального садівництва на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність, по новим підставам на найближчий сесії, в строк та в порядку відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, після набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що фактичною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки слугувала розбіжність цільового призначення цієї земельної ділянки у заяві та у Плані зонування території міста Хмельницького. Однак Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області повідомило, що земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Згідно плану зонування на бажаному місці земельної ділянки знаходиться зона зелених насаджень Р-2С, але в ході адміністративного провадження по справі № 822/3589/17 було встановлено, що план зонування має розбіжність з даними Держгеокадастру України та даними Публічної кадастрової карти України. Ділянки з умовним позначенням Р-2С повинні знаходитись тільки на землях рекреаційного, а не на землях сільськогосподарського призначення. Також відповідачем вказано, що графічні матеріали, додані до заяви, не можуть вважатися такими, що містять місце розташування земельної ділянки. Однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки графічні матеріали були викопіюванні з Публічної кадастрової карти України, і це єдина вільна ділянка, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером № 681010000:35:001:1546 . Крім цього, земельна ділянка знаходиться на чорноземах опідзолених, які відповідно до ст.150 Земельного кодексу України відносяться до особливо цінних земель, і відповідач не отримував погодження Верховної Ради України на зміну цільового призначення землі згідно ч.6 ст.20 Земельного кодексу України. Вважає, що у рішенні 27 сесії Хмельницької міської ради від 14.12.2018 за №51 в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутнє посилання на підстави, передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позивач не погодилась з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

19.07.2019 відповідач направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що бажана для позивача земельна ділянка знаходиться у зоні, що не передбачає надання громадянам земельних ділянок для ведення садівництва, виходячи з Генерального плану та Плану зонування території міста Хмельницького. Землі, які входять до зони зелених насаджень спеціального призначення, на даний час не сформовані.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

01.09.2017 позивач звернулась до Хмельницького міського голови з заявою, в якій просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка є вільною і межує з землями садівничого товариства "Будівельник" та земельною ділянкою для ведення індивідуального садівництва з кадастровим номером :35:001:1546 по АДРЕСА_1 в межах населеного пункту (арк. спр. 106).

До заяви позивач додала графічні матеріали з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Також, позивачем було додано копію листа Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 28.08.2017 за №1362/116-17 щодо інформації про земельну ділянку, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :35:001:1546 , з якого слідує, що за наявною інформацією земельна ділянка, зазначена на картографічному матеріалі, розташована в межах міста Хмельницького, відноситься до земель сільськогосподарського призначення (арк. спр. 108).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.03.2018 по справі №822/3589/17, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018, визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення вісімнадцятої сесії Хмельницької міської ради №37 від 25.10.2017 "Про розгляд звернення громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва із земель комунальної власності біля садівничого товариства "Будівельник", та зобов`язано Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1200 м.кв. з метою передачі її у власність для ведення індивідуального садівництва. Цим судовим рішенням було констатовано, що земельна ділянка, зазначена на картографічному матеріалі, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 28.08.2017 за №1362/116-17 (арк. спр. 37-46).

Рішенням 27-ї сесії Хмельницької міської ради №51 від 14.12.2018 "Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва із земель комунальної власності біля садівничого товариства "Будівельник"" Хмельницька міська рада повторно відмовила у наданні такого дозволу.

Підставою для відмови зазначено, що відповідно до Плану зонування території міста Хмельницького, затвердженого рішенням 5-ої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 №25, земельна ділянка входить до зони зелених насаджень спеціального призначення (Р-2с), яка виділена для забезпечення правових умов створення і збереження спеціальних зелених насаджень. Переважними видами забудови та іншого використання земельних ділянок у вказаній зоні є озеленення (посадка дерев, кущів, газонів) санітарно-захисних зон підприємств, шумових зон об`єктів транспорту, охоронних зон повітряних ліній електропередач, коридорів та інших комунікацій, зон санітарної охорони об`єктів водопостачання, територій зсувів тощо. Згідно п.6 Плану зонування території міста Хмельницького види використання земельних ділянок або нерухомості, які відсутні у списках переважних, дозволених або допустимих видів забудови земельних ділянок в межах зон, є недозволеними для відповідної функціонально-правової зони та не можуть бути дозволені. Ведення садівництва не належить до переважних видів забудови та іншого використання земельних ділянок у зоні зелених насаджень спеціальною призначення, а тому не можуть бути дозволеними. Те ж саме стосується і Генерального плану міста Хмельницького, затвердженого рішенням дев`ятнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008 №4, а зазначена заявницею земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування. Отже, місце розташування земельної ділянки, яку бажає отримати у власність для ведення індивідуального садівництва заявник, не відповідає вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Плану зонування території міста Хмельницького, Генеральному плану міста Хмельницького.

Крім цього, відповідач зазначив, що графічний матеріал, доданий заявником до клопотання, не може вважатися таким, що містить місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містить графічні межі території міста Хмельницького, до складу якої входять окремі земельні ділянки, а не конкретно визначена земельна ділянка, яку заявник прагне отримати у власність. Не зазначення місця розташування є порушенням порядку звернення та, відповідно, підставою для відмови в наданні земельної ділянки через її фактичну відсутність (арк. спр. 101).

Вважаючи рішення Хмельницької міської ради протиправним, з метою захисту своїх прав позивач звернулась з цим адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та правомірності рішення відповідача.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

У відповідності до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі №545/808/17.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви від 01.09.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність зазначеної земельної ділянки позивач подала всі документи, передбачені Земельним кодексом України, а саме: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копію відповіді Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області щодо цільового призначення земельної ділянки, графічний матеріал з Публічної карти України з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Разом з тим, фактичними підставами для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою слугували: 1) відсутність у поданих документах таких графічних матеріалів, які б вказували на розташування бажаної земельної ділянки; 2) невідповідність цільового призначення земельної ділянки, визначеного Планом зонування території міста Хмельницького, затвердженим рішенням п`ятої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 № 25, цільовому призначенню земельної ділянки, зазначеному у зверненні.

Статтею 35 ЗК України передбачено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди.

В силу положень ч. 3 ст.35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Доводи відповідача зводяться до того, що спірна земельна ділянка знаходить у зоні, що має обмеження забудови земельних ділянок і не передбачена для надання громадянам з метою ведення індивідуального садівництва, позаяк знаходиться у зоні Р-2с (зона зелених насаджень спеціального призначення).

Разом з тим, відповідно до інформації, викладеної у листі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області (а.с.96) земельну ділянку, яка була предметом звернення позивача, віднесено до категорії земель сільськогосподарського призначення, зокрема для ведення садівництва.

Щодо суперечностей у листах Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, зокрема від 28.08.2017 за №1362/116-17 та за №0-22-0.6-1078/116-19, де останнім вказано про відсутність підтверджуючих документів щодо категорії земель в зоні (35) та кварталі (001) (арк. спр.96-97), які суд першої інстанції поклав в основу своїх висновків про правомірність відмови відповідача у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою, то колегія суддів зазначає, що в силу приписів діючого законодавства саме на цей орган покладено обов`язок здійснення державного нагляду та контролю, зокрема у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель. Тобто, покликання на відсутність документів щодо категорії земель в зоні (35) та кварталі (001) в м.Хмельницькому без зазначення конкретної причини відсутності такої документації та/чи неможливості її надати є формальною і має трактуватись на користь позивача з огляду на невідповідність останніх змісту попередньо наданих відповідей в тому числі і на звернення позивача ( а.с. 26-30).

Вказану обставину відповідач не спростував, а суд першої інстанції помилково визнав позицію відповідача обґрунтованою.

Слід також зазначити, що статтею 50 ЗКУ визначено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Відповідно до стаття 51ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Використання земель рекреаційного призначення визначено ст.52 ЗК України.

Так, ч.1 та 2 вказаної статті передбачено, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління кооперативу до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). До земель загального користування дачного кооперативу належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування.

Частиною 3 ст.52 ЗКУ передбачено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом (ч.4 ст.52 ЗКУ).

Разом з тим документального підтвердження щодо того, що зазначена земельна ділянка віднесена до категорії земель саме рекреаційного призначення матеріали справи не містять.

Доказів щодо того, що запитувана позивачем земельна ділянка для цілей садівництва перешкоджатиме використанню її за призначенням відповідач не надав також.

Покликання відповідача на приписи статті 39 Земельного кодексу України, якою передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови, а також на приписи статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI щодо забудови земельної ділянки виключно в межах її цільового призначення в контексті статтей 17 та 18 Закону №3038-VI з урахуванням плану зонування території населеного пункту колегія судді відхиляє, оскільки запитувана земельна до земель житлової та громадської забудови не відноситься.

Відповідно до Плану зонування території міста спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення і використовується саме для забезпечення функціонування зони зелених насаджень спеціального призначення (Р-2с), розташована біля садівничого товариства "Будівельник", тому розбіжності між цільовим призначенням земельної ділянки, вказаним у заяві позивача та цільовим призначенням, зазначеним у Плані зонування території міста Хмельницького, затвердженому рішенням п`ятої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 № 25, також не можуть слугувати підставою для відмови у наданні дозволу для розробленням проекту землеустрою, оскільки інформацію щодо цільового призначення земельної ділянки позивач отримала від Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області. Аналогічна інформація міститься і в Публічній кадастровій карті, витяг з якої доданий позивачем до звернення. Інформація з Державного земельного кадастру є офіційною, а приведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до даних Державного земельного кадастру є обов`язком власника земельної ділянки, в даному випадку - Хмельницької міської ради.

Крім того, цільове використання позивачем вказаної земельної ділянки не суперечить приписам ст.ст.35, 50 та 51 ЗК України.

Щодо доводів Хмельницької міської ради, на які відповідач покликається в оскаржуваному рішенні того, що графічний матеріал, доданий заявником до клопотання, не може вважатися таким, що містить місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містить графічні межі території міста Хмельницького, до складу якої входять окремі земельні ділянки, а не конкретно визначена земельна ділянка, є безпідставними, оскільки таке розташування позивачем було відмічене (арк. спр. 107), і відповідач також вказує на картографічних матеріалах місце розташування спірної земельної ділянки (арк. спр. 104, 105, 130).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, не передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду справи відповідач не довів правомірності рішення від 14.12.2018 № 51 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території м.Хмельницького орієнтовною площею 0,12 га. зв`язку з чим, вимоги позивач є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, треті особи - Садівниче товариство "Будівельник", Садівниче товариство "Сонечний" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії скасувати.

Прийняти постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення 27 сесії Хмельницької міської ради від 14.12.2018 за №51 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га для ведення індивідуального садівництва на території міста Хмельницького.

Зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 вересня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га для ведення індивідуального садівництва на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність, з урахуванням правових висновків, викладених у постанові суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 серпня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.