Справа № 2а-3131/12/0970
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" серпня 2019 р. справа № 2а-3131/12/0970
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.
за участю: представника позивача Недоходюка І.В.
представника відповідача Бондара О.М.
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача стосовно безтоварності (нікчемності, фіктивності) господарських операцій позивача з контрагентами товариством з обмеженою відповідальністю "Дормашавто" (далі - ТОВ), приватним підприємством "Ново-Ком" (далі - ПП) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сана-Групп" (далі - ТОВ-1) є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими доказами. Контролюючим органом безпідставно прийнято оскаржувані рішенням, якими визначено додаткові зобов`язання зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість в розмірі 208 099 грн за основним платежем та штрафної санкції на суму 1 грн. і 174 428 грн за основним платежем та штрафних санкцій в сумі 9036,50 грн відповідно. Позивач зазначив, що укладені договори спрямовані на реальне здійснення фінансово-господарської діяльності, поставку товару покупцю та отримання коштів за таку поставку, а акти проведених документальних перевірок даних підприємств, згідно яких встановлено нікчемність укладених ними правочинів, не можуть бути використані податковим органом як вагомий доказ нереальності укладених позивачем з даними підприємствами правочинів. Висновки податкового органу є суб`єктивними припущеннями, оскільки спростовуються наявними у позивача первинними документами.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 № 876/5392/13 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі Івано-Франківської області ДПС - залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 без змін.
09.03.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийнято ухвалу № К/9901/3275/18, якою касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі Головного управління Міндоходів у Івано-Франківській області - задоволено. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014 скасовано а справу № 2а-3131/12/0970 направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду як суду першої інстанції.
Підставами прийняття вказаної ухвали суду касаційної інстанції зазначено, що "судами зроблено передчасний висновок про те, що наданими позивачем доказами спростовуються висновки ДПІ, якими обґрунтовано прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не забезпечено повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжито визначених законом заходів для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи". Також, під час нового розгляду справи встановлена необхідність "у відповідності до положень частини 4 статті 9 КАС України, вжити визначені законом заходи необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, запропонувати сторонам надати докази на підтвердження їх доводів та заперечень, з`ясувати обставини за яких відбувались фактична поставка товару та надання послуг, що відображені у бухгалтерських документах позивача, тощо".
06.06.2019 у судовому засіданні протокольною ухвалою задоволено частково клопотання представника ГУ ДФС в Івано-Франківській області про заміну сторони та допущено процесуальне правонаступництво відповідача ДПІ у Галицькому районі на Головне управління ДФС в Івано-Франківській області. В судовому засіданні оголошено перерву у зв`язкуіз задоволенням клопотання представника позивача для надання можливості скористатись правом на отримання правової допомоги.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 07.06.2019, у якомущодо заявлених позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що посадовими особами ДПІ було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Західрембуд" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 по 31.03.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.03.2012, результати якої оформлені актом від 08.08.2012 № 653/2200/32295170. Вказує на те, що за результатами перевірки було встановлено факти господарських відносин позивача із ТОВ "Дормашавто", ТОВ "Сана-Групп", ПП "Ново-Ком", а саме укладення договорів з надання послуг та придбання товаро-матеріальних цінностей. Однак, реальність укладення і виконання цих договорів не підтверджується належними документами, оскільки підрядники не мали реальної можливості та фактично не надавали транспортні послуги, не поставляли на адресу позивача товар,що вказує на те, що такі договори були укладені, з метою приховування доходів від сплати податків. На думку відповідача оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства у зв`язку із чим просить суд в задоволенні позову відмовити.
Судове засіданні, яке відбулося 24.06.2019, відкладено у зв`язку ізпершою неявкою представника позивача на 03.07.2019 - 14 год. 30 хв.
У судовому засіданні, яке відбулося 03.07.2019, оголошено перерву до 29.07.2019 на 14 год 00 хв, у зв`язку із витребуванням додаткових доказів.
У судовому засіданні, яке відбулося 29.07.2019, оголошено перерву до 07.08.2019 на 10 год 00 хву зв`язку із повторним направленням ухваливід 03.07.2019 про витребування доказівдо виконання.
07.07.2019 представником позивача, у зв`язку із вступом у справу, подано до суду заяву пронадання можливості ознайомитись з матеріалами справи з метою повного та всебічного захисту інтересів позивача, яку судом задоволено, а розгляд справи відкладено на 22.08.2019 на 10 год 00 хв.
20.08.2019від Головного управління ДФС у м. Києві, на виконання ухвали суду від 03.07.2019,до суду надійшли матеріали кримінальної справи №80-0263.
В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, звернув увагу суду на те, щороботи по гравіюванню сільських доріг, для виконання яких залучалися ТОВ "Дормашавто", ТОВ "Сана-Групп", ПП "Ново-Ком", фактично виконані, про що свідчать відповідні акти виконаних робіт. Просив позов задоволити.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечив з мотивів наведених у відзиві на позов, просив у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов безпідставний та не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
11.02.2003 Галицькою районною державною адміністрацією проведено державну реєстрацію юридичної особи ТОВ "Західрембуд". З 12.02.2003 товариство взято на податковий облік, таке є платником податку на прибуток та податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом за № 12477556 від 24.02.2003 (т. 1 а.с.150-152).
Відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України з 19.07.2012 по 01.08.2012 посадовими особами Державної податкової інспекції у Галицькому районі, згідно із планом-графіком проведення планових перевірок на підставі наказу ДПІ у Галицькому районі № 382 від 09.07.2012 та направлень на перевірку, проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Західрембуд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.03.2012(т. 2 а.с. 111-115).
За наслідками проведеної перевірки відповідачем 08.08.2012 складено акт за № 653/2200/32295170 (т. 1 а.с. 21-39).
Відповідно до акту перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:
- п. 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в розмірі 174 428 грн, в тому числі: за січень 2011 року 63 333 грн, лютий 2011 року 1 667 грн, березень 2011 року 10 063 грн, червень 2011 року 63 223 грн, вересень 2011 року 36 142 грн;
- п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.9 ст. 5, п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та п. 138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 208 099 грн., в тому числі: за перший квартал 2011 року в сумі 93 829 грн, за другий квартал 2011 року в сумі 72 707 грн, та другий третій квартал 2011 року в сумі 114 270 грн.(в т.ч. третій квартал 2011 року в сумі 41 563 грн).
- п. 6.3.1 п. 6.3 ст. 6, п.п. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб внаслідок чого донараховано 1 662 грн 90 коп податку з доходів фізичних осіб за період з 01.10.2010 по 31.03.2012;
-п. 49.18 ст. 49 розділу II Податкового кодексу України та ст. 51 глави 2, п.п. 70.16.1 п. 70.16 ст. 70 глави 6 розділу II, п.п. б п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України.
Контролюючий орган прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень мотивує нереальністю господарських угод, укладених між Товариством та його контрагентами: ПП "Ново-Ком", ТОВ "Сана-Групп", ТОВ "Дормашавто", що залучені Товариством для виконання робіт та надання послуг. Відповідач зазначає, що підрядники не мали реальної можливості та фактично не надавали транспортні послуги, не поставляли на адресу позивача товар.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Стосовно податкового зобов`язання по заниженню позивачем податку на прибуток, суд враховує, що відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (надалі - Закон; тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин, ), валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.
Пунктом п.5.11 ст.5 цього Закону передбачено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.
Відповідно до п.п 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими,платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
Згідно ст. 3 Закону, об`єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.
Відповідно до п. 138.1 ст.138 Податкового кодексу України (надалі-ПК України) витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.
Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Пунктом 138.2 ст.138 ПК України, передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Щодо заниження позивачем податку на додану вартість, суд зазначає, що відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з : придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.4 ст.198 ПК України, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.
Відповідно до п.201.1 ПК України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка повинна відповідати встановленим вимогам. Податкова накладна, згідно п.201.10 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема статтею 9, визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати визначені обов`язкові реквізити.
Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій, їх підтвердження належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що відображають реальність таких операцій, а також, спричинення останніми реальних змін майнового стану, судом враховано наступне.
Щодо фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ "Західрембуд" та ТОВ "Дормашавто", то такі оформлювались договором підряду № 1-04-11 від 04.01.2011 укладеного між ТОВ "Дормашавто" (Генпідрядник), в особі заступника директора ОСОБА_2 , та ТОВ "Західрембуд" (Замовник) по зобов`язаннюнадати транспортні послуги з поставки піщано-гравійної суміші Замовнику на загальну суму 379 338 грн, в тому числі ПДВ 63 233,0 грн(т.1 а.с.81).
Суд констатує, що вказанийдоговір№ 1-04-11 від 04.01.2011не підписаний уповноваженими особами Генпідрядника та Замовника, та не скріплений відповідними печатками таких суб`єктів господарювання.
Досліджуючи податкові накладні суд звертає увагу на те, що такі містять підпис та скріплені печаткою ТОВ "Дормашавто", однак не вказано прізвище, ініціали та посаду особи, яка їх склала.
Окрім цього, встановлено, що відповідно до виписок банку від 15.07.2011 № 135 на суму 30 000,0 грн та від 15.09.2011 № 214 на суму 21 700,0 грн та квитанцій до прибуткових касових ордерів на суму 544 491,98 грн ТОВ "Західрембуд" провело плату ТОВ "Дормашавто" за надані послуги. Як вбачається із копій квитанцій до прибуткових касових ордерів готівка в розмірі 10 000 грн позивачем здавалась в касу контрагента(т. 1 а.с. 220-226).
Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, відповідач посилається на обставини, які спростовують реальність господарських операцій з надання позивачу від ТОВ "Дормашавто" послуг.
Контролюючий орган, поряд із доводами про відсутність у ТОВ "Дормашавто" матеріально-технічної бази для здійснення господарської діяльності (відсутність основних засобів, трудових ресурсів), відсутність цього товариства за місцезнаходженням, а також,на пояснення директора ОСОБА_3 С.В., який заперечує участь у здійсненні господарської діяльності ТОВ "Дормашавто".
09.11.2009 Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією здійснено державну реєстрацію юридичної особи ТОВ "Дормашавто" (т.3 а.с.47).
Відповідно до розширених відомостей юридичних осіб ДПА України засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ "Дормашавто" є ОСОБА_6 .
Згідно листа ГУ ПМ ДПС України №3531/15/07-6116 від 13.03.2012 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації (т.2 а.с.184).
Відповідно до письмових пояснень наданих 10.01.2012 ОСОБА_6 , засновником та директором ТОВ "Дормашавто" він не є, ким та коли здійснювалась реєстрація підприємства йому не відомо, майно та грошові кошти до статутного фонду TOB "Дормашавто" він не вносив, статутні документи він не складав та не підписував, розрахункові рахунки підприємства в будь-яких банківських установах він не відкривав(т. 4 а.с. 34-36).
Тобто суб`єкт підприємницької діяльності TOB "Дормашавто" зареєстроване на особу, яка не мала наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність.
Відповідно до листа від 19.12.2011 Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України,у період 2009-2011 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетинав кордонУкраїни при в`їзді 05.11.2009 о 07 год 03 хвта при виїзді в цей же день о 22 год 15 хв (т. 2 а.с.189-191).
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що всі первинні документи з боку контрагента позивача ТОВ "Дормашавто" підписано невстановленою особою, без зазначення прізвища та ініціалів, а договір про надання послуг укладено від імені ТОВ "Дормашавто" з ОСОБА_2 не підписано. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б, що вказана особа має право вчиняти юридичні дії від імені ТОВ "Дормашавто", зокрема, відповідної довіреності.
Таким чином, у ТОВ "Дормашавто", відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби.
Вказані твердження не були спростовані представником позивача у судових засіданнях, а тому за відсутності інших достатніх та належних доказів, які б підтверджували реальне здійснення господарської операції, на підставі якої сформований податковий кредит за спірною господарською операцією, самі по собі податкові накладні не підтверджують право позивача на його формування та формування валових витрат за відсутності належних розрахункових та інших документів.
Окрім того, посадовими особами позивача не надано документів, які є характерними при здійсненні транспортних послуг, а саме, товарно-транспортні накладні, подорожні листи, довіреності на отримання піщаної суміші та видаткові накладні, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення операцій по наданню послуг у контрагентів.Крім того, суду не надано доказів, які б давали можливість ідентифікувати участь ТОВ "Дормашавто" у наданні послуг по транспортуванню піщано гравійної суміші.
Суд звертає увагу на те, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.
З вищезазначених обставин вбачається відсутність волевиявлення на здійснення господарської операції, що, у свою чергу, свідчить про не набуття належним чином цивільної праводієздатності, тому, суд погоджується з доводами податкового органу щодо відсутності реального характеру господарських взаємовідносини між ТОВ "Західрембуд" та контрагентом ТОВ "Дормашавто".
Відповідно до частини 1 статті 202, частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.
Згідно частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч.1 ст.204 ЦКУ).
Відповідно до частин 1, 2 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216).
В даному випадку підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені цього підприємства. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, докази того, що номінальний директор уповноважував на вчинення дій від імені товариства інших осіб на вчинення дій від імені товариства відсутні.
З огляду на викладене, як приходить до висновку суд, за спірними операціями лише оформлялися окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.
Суд у взаємозв`язку з наведеним також враховує, що наявність оплати на користь контрагента сама по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку самостійною підставою для формування спірних сум вигод, оскільки, крім іншого, рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного, не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю підприємств та відповідною метою - учасників спірних операцій.
Крім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, що викладена в у постановах від 05.03.2012 по справі № 21-421а11, від 22.09.2015 по справі № 21-887а15, від 01.12.2015 по справі № 21-3788а15, згідно яких податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.
Не дивлячись на те, що закриттякримінального провадження та відсутність вироку за ст. 205 КК України ТОВ "Дормашавто", зазначені вище обставини свідчать про відсутність реальної зміни у структурі активів позивача і фактичного вчинення господарських операцій за укладеними договорами між ним та TOB "Дормашавто".
Щодо здійснення позивачем господарських операцій із ТОВ "Сана Групп", суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ТОВ "Сана-Групп", від імені якого діяв ОСОБА_8 , згідно договору підряду від 12.01.2011 № 1-02-11, укладеного із ТОВ "Західрембуд", зобов`язувалось надати транспортні послуги (т.1 а.с. 68).
ТОВ "Сана-Групп" виписало на користь ТОВ "Західрембуд" податкові накладні від 28.01.2011 № 79 на загальну суму 100 000,0 грн в т.ч. ПДВ - 16 667,67 грн, від 31.01.2011 № 87 на загальну суму 140 000,0 грн в т.ч. ПДВ - 23 333,33 грн, від 31.01.2011№ 92 на загальну суму 140 000,0 грн в т.ч. ПДВ - 23 333,33 грн, та від 30.03.2011 № 108 на загальну суму 60 380,0 грн в т.ч. ПДВ - 10 063,33 грн, які позивачем включено до реєстру отриманих податкових накладних в січні 2011 року на загальну суму ПДВ в розмірі 63 333,33 грнї і у березні - 10 063,33 грн та включено до складу податкового кредиту за січень та березень 2011 року.
Відповідно до виписок банку від 02.02.2011 № 18 на суму 100 000,0 грн, від 03.02.2011 № 19 на суму 140 000,0 грн, від 07.02.2011 № 27 на суму 140 000,0 грн, від 20.04.2011 № 91 на суму 6 100,0 грн та квитанцій до прибуткових касових ордерів на суму 54 280,0 грн. ТОВ "Західрембуд" провело плату ТОВ "Сана-Групп" за надані послуги, однак копії квитанцій до перевірки не було надано.
При оцінці поданих позивачем документів стосовно підтвердження реальності операцій із контрагентом, бере до уваги наступне.
Так, на виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду, 01.07.2019 надійшла належним чином завірена копія вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 6.09.2012 у справі № 1-47/12, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 205 ч.2, 358 ч.2 КК України та призначено відповідне покарання. Зі змісту зазначеного вироку вбачається, було встановлено, що ОСОБА_1 , при скоєнні фіктивного підприємництва, тобто придбанні TOB "Сана-Групп" без наміру здійснення господарської діяльності з метою прикриття незаконної діяльності особи, вчинив підроблення офіційних документів товариства - TOB "Сана-Групп" за для їх подальшого використання при здійсненні реєстрації товариства в органах державної влади. Також, у вироку зазначено, що ОСОБА_1 знав та розумів, що він не буде займатись підприємницькою діяльністю з використанням TOB "Сана-Групп", не буде здійснювати господарську діяльність, яка передбачена Статутом цього товариства, складати та підписувати, як директор TOB "Сана-Групп", документи господарської діяльності (договори, рахунки, накладні, податкові накладні та інші), впливати якимсь чином на діяльність TOB "Сана-Групп". Вина ОСОБА_1 визнана повністю (т.3 а.с.188-205).
Відповідно до актів ДПІ у Голосіївському районі м. Києва матеріалів перевірки ТОВ "Сана-Групп"позапланової перевірки від 07.06.2011 № 4216/23-5/37140915 за січень 2011 та 4217/23-5/37140915 за березень 2011 кількість працюючих 1 особа; основні засоби відсутні; місцезнаходження не встановлено(т.1 а.с.241-244, т.2 а.с. 1-5).
Одночасно суд звертає увагу, що актами перевірки встановлено, що за вказаним товариством транспортних засобів не зареєстровано, дозволів на перевезення великогабаритних та великовагових транспортних засобів не видавались.
Також, суд враховує висновки постанови Верховного Суду України від 26 січня 2016 року № 21-4781а15, в якій висловлено позицію про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.
За правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 12.01.2016 у справі за позовом Науково-виробничого приватного підприємства "Пласт" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
За таких обставин суд приходить до висновку, про не підтвердженість належними та допустимими доказами правомірності формування позивачем спірних показників податкової звітності за насідками взаємовідносин з ТОВ "Сана Груп", внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.
Стосовно господарських операцій між ТОВ "Західрембуд" та ПП "Ново-Ком", слід зазначити таке.
Як пояснив у судовому засіданні представника позивача, ТОВ "Західрембуд" уклало усну домовленість з ПП "Ново-Ком" на купівлю піщано-гравійної суміші для товариства на загальну суму 10 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 1 666,67 грн.
ПП "Ново-Ком" виписало на користь ТОВ "Західрембуд" податкову накладну та видаткову накладну від 18.02.2011 № 777 на загальну суму 10 000,00 грн в т.ч. ПДВ - 1666,67 грн., які позивачем включені до реєстру отриманих податкових накладних в лютому 2011 року на загальну суму ПДВ в розмірі 1 667,67 грн та включено до складу податкового кредиту за лютий 2011 (т.2 а.с.6-8 ).
Відповідно до виписок банку від 18.02.2011 № 49 на суму 10 000,0 грн, ТОВ "Західрембуд" провело плату ПП "Ново-Ком" за отриману піщано-гравійну суміш.
Згідно листа Відділення Державтоінспекції Алчевського міського відділу УМВС України в Луганській області від 10.11.11 № 46/2416 станом на 10.11.2011 транспортні засоби на праві приватної власності за фізичною особою ОСОБА_9 та юридичною особою ПП "Ново-Ком" зареєстровані.
Наполягаючи на фактичності виконання господарських зобов`язань з боку зазначеного вище контрагента, позивач до матеріалів справи не надає жодного належного та допустимого письмового доказу відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку підприємства, а саме акту прийому передачі ТМЦ, довіреностей на отримання таких, товаро-транспортних накладних.
Крім того, неспростовними залишились доводи відповідача в частині відсутності у спірного постачальника об`єктивної можливості поставити зазначений товар в силу відсутності основних фондів, трудового персоналу, транспортних засобів.
Як зазначив Верховний суд України у своїй постанові від 14.03.2017 по справі № 21-2239а16, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг.
Суд звертає увагу на те, що така позиція податкового органу, з урахуванням принципу змагальності, жодним чином не була спростована ТОВ "Західрембуд" під час розгляду даної адміністративної справи, а вичерпність поданих позивачем документів під час первинного розгляду справи судом підтверджено ним в судовому засіданні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у зв`язку із відсутністю за місцезнаходженням ПП "Ново-Ком" та документів, які свідчать про фінансово-господарську діяльність, техніку та інші засоби, а також відсутність працівників, необхідних для здійснення господарської діяльності підприємства, ПП «Ново-Ком» не надавало послуги по доставці піщано-гравійної суміші ТОВ "Західрембуд".
В обґрунтування реальності господарських операцій із ТОВ "Дормашавто", ТОВ "Сана-Групп" і ПП "Ново-Ком", позивач посилається на використання ним отриманих послуг та товарів у власній господарській діяльності із контрагентом ТОВ "Хорст", у підтвердження чого суду надано: - протоколи огляду об`єктів контролю щодо ремонту покриття доріг; - акти контрольного огляду та опису виконаних робіт; - акти про прийняття в експлуатацію виконаних ремонтних робіт; - довідки про вартість робіт та актами приймання виконаних робіт за участі субпідрядника ТОВ "Хорст" згідно договору субпідряду № 7-07/12-СП; - акт ревізії КРУ в Чернівецькій області № 24-06/297 від 25.10.2011 ( т.2 а.с. 20, 40-46, 82-132, 153-201 Т.1, 55-105, 193-202).
Однак, такі документи, не можуть бути доказом реальності господарських операцій між позивачем та спірними контрагентами (ТОВ "Дормашавто", ТОВ "Сана-Групп" і ПП "Ново-Ком"), оскільки з таких документів не вбачається залучення вказаних контрагентів та надання мини послуг, тоді як акти приймання виконаних робіт, довідки про виконання робіт, довідки ТОВ "Хорст", акт ревізії КРУ в Чернівецькій області №24-06/297 від 25.10.2011 підтверджують те, що роботи виконані позивачем, а не іншими суб`єктами господарювання.
Посилання представника відповідача на постанови про притягнення до адміністративної відповідальності головного бухгалтера та директора ТОВ "Західрембуд" щодо порушення ними норм ведення податкового обліку та послання позивача на скасування останніх Апеляційним судом Івано-Франківської області суд оцінює наступним чином.
У зв`язку з порушеннями встановленими під час перевірки позивача та зафіксованими в акті 08.08.2012 № 653/2200/32295170, посадовою особою ДПІ у Галицькому районі складено:
- протокол про адміністративне правопорушення серії КР070042 № 35 від 19.10.2012 на посадову особу ТОВ "Західрембуд" - директора ОСОБА_10 за порушення ведення бухгалтерського обліку передбачене ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т.3 а.с.145-146);
- протокол про адміністративне правопорушення серії КР070043 № 36 від 19.10.2012 на посадову особу ТОВ "Західрембуд" - головного бухгалтера - ОСОБА_11 за порушення ведення бухгалтерського обліку передбачене ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(т.3 а.с.149-150);
Постановами Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2012 у справах №№ 0904/2180/12 та 0904/2181/12 директораТОВ "Західрембуд" ОСОБА_10 та головного бухгалтераТОВ "Західрембуд"визнано виннимиу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85грн (т.3 а.с. 147-148, 151-152). Слід звернути увагу суду, що згідно вищенаведених рішень Галицького районного суду Івано-Франківської області директор та головний бухгалтер ТОВ "Західрембуд" визнали вину.

Однак, відповідно до постанов Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.01.2013 № 0904/2180/2012 та від 10.01.2013 № 0904/2181/2012, скасовано рішення Галицького районного суду про притягнення до адміністративної відповідальності головного бухгалтера та директора ТОВ "Західрембуд" за порушення податкового законодавства провадження, а провадження у справі закрито, в тому числі, у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину посадових осіб рішенням апеляційної інстанції не встановлено, чим спростовуються посилання відповідача на визнання вини такими особами в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування спірних сум податкових вигод що, відповідно, свідчить про відсутність у позивача підстав для зменшення розміру податкових зобов`язань внаслідок зменшення бази оподаткування (витрати за податковим законодавством), одержання права на податкове вирахування (податковий кредит). Надані позивачем матеріали та наведені ним доводи не спростовують наведеного та не доводять зворотного.

З даних підстав вимоги ТОВ "Західрембуд" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішеньвід 22.08.2012 №, №, є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень.

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Західрембуд" (, вул. Сагайдачного 20, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77111);

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 27 серпня 2019 р.