Справа № 540/858/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/858/19

Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон 27 червня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року, у справі за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И Л А :

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ФСЗ) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарської санкції у розмірі 21583,18 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 116,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (в редакції від 06.10.2005 року Закон №2960І-V) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації, громадські організації осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При цьому відповідно до Закону виконанням нормативу робочих місць вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним. Позивач вказує, що за робоче місця, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте особами з інвалідністю в 2018 році, відповідач до 16.04.2019 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 21583,18 грн., у відповідності до звіту за формою 10-ПІ № 2315 від 28.02.2019 р. за 2018 рік та розрахунку заборгованості по сплаті вищезгаданих санкцій. Крім того, нарахована пеня у сумі 116,55 грн. У зв`язку із несплатою вказаних сум, утворилась заборгованість у розмірі 21699,73 грн. Несплата вказаних санкцій завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято без об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У своїх доводах апелянт зазначає, що в зв`язку з невиконанням вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів на 1 особу, позивачем було нараховано відповідачу адміністративно-господарські санкції в сумі 21583,18 грн та пеню в сумі 116,55 грн, які він і просить стягнути у судовому порядку так як є підстави для відповідальності. Позивач вважає, що рішення суду не відповідає вимогам законодавства, з огляду на зазначене апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Згідно приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 . згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).

27.02.2019 року ФОП ОСОБА_1 подано до Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою №10-ПІ затвердженою Наказом Мінпраці України 10.02.2007 № 42, відповідно до якого у 2018 році середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві становила 11 осіб, норматив штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа, фактично не працювало жодної особи з інвалідністю. Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування відповідачем не зазначена. Середньорічна заробітна плата штатного працівника 43166 грн.

З матеріалів справи, а саме, листа-відповіді Херсонського міського центру зайнятості від 15.04.2019 року за вих. №2120/04/1425/19 слідує, що відповідач подавав до Херсонського міського центру зайнятості звітність за формою 3-ПН "Звіт інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 р. № 316.

Для працевлаштування було зазначено 1 посаду "прибиральник службових приміщень" та 1 посаду - "сестра медична". Категорія громадян бажана для працевлаштування на дану вакансію була зазначена - інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, з вказаного повідомлення вбачається, що в 2018 році особи з інвалідністю, які знаходились на обліку в Херсонському міському центрі зайнятості до ФОП ОСОБА_1 направлялися, але двоє безробітних відмовились від запропонованої роботи.

Також зі згаданого листа Херсонського міського центру зайнятості вбачається, що одній особі, яка була направлена на працевлаштування до ФОП ОСОБА_1 , було відмовлено роботодавцем за станом здоров`я, хоча згідно довідки МСЕК особа могла працювати на посаді "прибиральник службових приміщень", але роботи виконувати у зменшеному обсязі, без перебування біля джерел води, вогню, на висоті, механізмів, що рухаються.

Однак, судом встановлено, що, фактично, до відповідача було направлено дві особи, а не три, як зазначає Херсонський міський центр зайнятості, гр. ОСОБА_3 було направлено двічі, про що свідчать направлення на працевлаштування №0010007 від 17.04.2018р. та № 10007 від 17.04.2018р. (а.с. 10-11).

Як вбачається з досліджених судом корінців направлень на працевлаштування, у направлені №0010007 від 17.04.2018р. стоїть позначка "відмова особи" - ОСОБА_3 та дата, коли зазначена особа звернулася до відповідача, а саме, 20.04.2018 року.

При цьому, 23.04.2018 року ОСОБА_3 знову звертається до ФОП ОСОБА_1 з направленням та корінцем №10007 від 17.04.2018р., та надає вже довідку огляду МСЕК серія 2-18 А3 №104021 від 29.04.2010р., згідно якої ОСОБА_3 може працювати прибиральницею, але роботи виконувати у зменшеному обсязі, без перебування біля джерел води, вогню, на висоті, механізмів, що рухаються, на яку й послався роботодавець, як на підставу прохання направити на створене робоче місце іншу кандидатуру.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними відомості Херсонського міського центру зайнятості, надані ним в листі №2120/04/1425/1 від 26.03.2019 року на адресу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, в частині відмови ФОП ОСОБА_1 1 особі з інвалідністю, направленою до нього центром зайнятості, оскільки 20.04.2018 року зазначена особа відмовилась у працевлаштуванні, а 23.04.2018р. надала довідку МСЕК, зі змісту якої вбачається, що відповідач не може використовувати працю даної особи на підприємстві, оскільки, як зазначалося вище, ФОП ОСОБА_1 займається вантажоперевезеннями, службові приміщення відсутні, наявний лише бокс, у якому перебувають та їздять вантажні автомобілі, рухаються механізми, містяться оглядові ями.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 . створене та введено в дію місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, на підставі чого суд вважає, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів, щодо забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до встановленого нормативу, а тому застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів). Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частин першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Згідно із ч. 2 та 3 статті 18-1 Закону № 875-ХІІ рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

На виконання пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (далі - Наказ №316). В контексті прийнятого Закону №5067 та затвердженого Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії )» на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на матеріали справи, 27.02.2019 року ФОП ОСОБА_1 подано до Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою №10-ПІ затвердженою Наказом Мінпраці України 10.02.2007 № 42, відповідно до якого у 2018 році середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві становила 11 осіб, норматив штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа, фактично не працювало жодної особи з інвалідністю.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 2 травня 2018 року у справі № 804/8007/16.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що з листа-відповіді Херсонського міського центру зайнятості від 15.04.2019 року за вих. №2120/04/1425/19 слідує, що відповідач подавав до Херсонського міського центру зайнятості звітність за формою 3-ПН "Звіт інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 р. № 316.

Для працевлаштування було зазначено 1 посаду "прибиральник службових приміщень" та 1 посаду - "сестра медична". Категорія громадян бажана для працевлаштування на дану вакансію була зазначена - інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також, з вказаного повідомлення вбачається, що в 2018 році особи з інвалідністю, які знаходились на обліку в Херсонському міському центрі зайнятості до ФОП ОСОБА_1 направлялися, але двоє безробітних відмовились від запропонованої роботи.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що з листа Херсонського міського центру зайнятості вбачається, що одній особі, яка була направлена на працевлаштування до ФОП ОСОБА_1 , було відмовлено роботодавцем за станом здоров`я, хоча згідно довідки МСЕК особа могла працювати на посаді "прибиральник службових приміщень", але роботи виконувати у зменшеному обсязі, без перебування біля джерел води, вогню, на висоті, механізмів, що рухаються.

Однак, судом першої інстанції було встановлено, що, фактично, до відповідача було направлено дві особи, а не три, як зазначає Херсонський міський центр зайнятості, гр. ОСОБА_3 було направлено двічі, про що свідчать направлення на працевлаштування №0010007 від 17.04.2018р. та № 10007 від 17.04.2018р. (а.с. 10-11).

Колегія суддів наголошує як вбачається з матеріалів справи з корінців направлень на працевлаштування, у направлені №0010007 від 17.04.2018р. стоїть позначка "відмова особи" - ОСОБА_3 та дата, коли зазначена особа звернулася до відповідача, а саме, 20.04.2018 року.

При цьому, 23.04.2018 року ОСОБА_3 знову звертається до ФОП ОСОБА_1 з направленням та корінцем №10007 від 17.04.2018р., та надає вже довідку огляду МСЕК серія 2-18 А3 №104021 від 29.04.2010р., згідно якої ОСОБА_3 може працювати прибиральницею, але роботи виконувати у зменшеному обсязі, без перебування біля джерел води, вогню, на висоті, механізмів, що рухаються, на яку й послався роботодавець, як на підставу прохання направити на створене робоче місце іншу кандидатуру.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними відомості Херсонського міського центру зайнятості, надані ним в листі №2120/04/1425/1 від 26.03.2019 року на адресу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, в частині відмови ФОП ОСОБА_1 1 особі з інвалідністю, направленою до нього центром зайнятості, оскільки 20.04.2018 року зазначена особа відмовилась у працевлаштуванні, а 23.04.2018р. надала довідку МСЕК, зі змісту якої вбачається, що відповідач не може використовувати працю даної особи на підприємстві, оскільки, як зазначалося вище, ФОП ОСОБА_1 займається вантажоперевезеннями, службові приміщення відсутні, наявний лише бокс, у якому перебувають та їздять вантажні автомобілі, рухаються механізми, містяться оглядові ями.

Отже вищевикладені обставини дають підстави для висновку про виконання відповідачем вимог щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій та нарахуванню пені, підставою для застосування яких є наявність вини юридичної особи, а тому застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.

Крім того, необхідно зазначити, що позивачем не надано достовірних доказів, які свідчили б про факт відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні особи з інвалідністю, яка здатна виконувати роботу на підприємстві відповідача, за 2018 рік, а судом відповідне не встановлено.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" одним з основних елементів вказаного правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вини відповідача по невиконанню нормативу створення робочих місць для інвалідів за 2018 рік немає, в його діях відсутні порушення статей 18, 19, 20 Закону № 875-ХІІ, а роботодавець, в свою чергу, вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення за невиконання нормативу робочих місць, суд приходить до висновку, що вимога позивача про застосування адміністративно-господарських санкцій до відповідача є необґрунтованою, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

З урахуванням встановлених фактів, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимоги позивача. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.