Справа № 640/8752/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2019 року м. Київ № 640/8752/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в заяву позивача про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Конституційного суду України (вул. Жилянська, 14, Київ, 01033, )

про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови №1-пс/2019 від 14.05.2019,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Конституційного Суду України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Конституційного Суду України щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конституційного Суду України;

- визнати протиправною та скасувати постанову Конституційного Суду України №1-пс/2019, ухвалену 14 травня 2019 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конституційного Суду України;

- поновити негайно ОСОБА_1 на посаді судді Конституційного Суду України;

- поновити негайно ОСОБА_1 на посаді Голови Конституційного Суду України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У зв`язку з надходженням апеляційної скарги Конституційного Суду України на ухвалу суду від 22 травня 2019 року адміністративну справу №640/8752/19 скеровано до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Конституційного Суду України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2019 року.

Після повернення адміністративної справи із Шостого апеляційного адміністративного суду позивач подав до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про забезпечення адміністративного позову, у якій просить: заборонити Апарату Верховної Ради України та Комітету Верховної Ради України, до предмета відання якого належать питання правового статусу Конституційного Суду України, вчиняти дії щодо підготовки та проведення конкурсу з добору кандидатів для обрання суддею Конституційного Суду України у порядку та строки, визначені статтею 208-4 Регламенту Верховної Ради України, а саме: дії щодо прийому пропозицій депутатських фракцій (депутатських груп) щодо кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, оприлюднення на офіційному веб-сайті Верховної Ради інформації про пропозиції депутатських фракцій (депутатських груп), а також груп позафракційних народних депутатів (у разі подання) та про осіб, які претендують бути обраними на посаду судді Конституційного Суду України, разом із автобіографіями та мотиваційними листами кандидатів, розглядати заяви осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, та документи, подані з пропозиціями депутатських фракцій (депутатських груп), приймати рішення про відповідність особи вимогам, встановленим Конституцією України, Законом України «Про Конституційний Суд України», подавати документи для організації проведення спеціальної перевірки щодо кандидатів, проводити співбесіди з кандидатами, які пройшли спеціальну перевірку, ухвалювати рекомендації щодо кожного кандидата на посаду судді Конституційного Суду України, до розгляду по суті та набрання законної сили остаточним рішенням суду за моїм позовом до Конституційного Суду України про визнання протиправними дій Конституційного Суду України щодо мого звільнення, визнання протиправною та скасування Постанови Конституційного Суду України №1-пс/2019, ухваленої 14 травня 2019 року та поновлення мене на посаді судді та Голови Конституційного Суду України.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що відповідачу та Апарату Верховної Ради України VIII скликання достовірно відомо, що посада позивача не є вакантною, оскільки ОСОБА_1 оскаржує своє звільнення, а справа не розглянута по суті через недобросовісні дії Конституційного Суду України. На думку позивача, відповідачем очевидно застосовуються усі можливості задля затягування розгляду даної справи або унеможливлення виконання можливого рішення суду, оскільки оголошення конкурсу на посаду, яка не є вакантною, суперечить пункту 26 частини 1 статті 85 Конституції України та статті 12 Закону України «Про Конституційний Суд України» та може порушити також права осіб, які прийматимуть участь у такому конкурсі.

Додатково позивач стверджує, що у даному випадку мають місце обидві підстави застосування забезпечення позову, передбачені вимогами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, враховуючи очевидні незаконні дії відповідача, спрямовані на ускладнення або унеможливлення виконання можливого судового рішення, оскаржуване рішення містить очевидні ознаки протиправності, а для відновлення прав та інтересів, на переконання позивача, йому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, пов`язаних з оскарженням призначення осіб, визначених переможцями спірного конкурсу в судовому порядку, існує необхідність забезпечення адміністративного позову.

Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Вимогами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За приписами пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06 березня 2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У заяві позивач просить заборонити Апарату Верховної Ради України та Комітету Верховної Ради України, до предмета відання якого належать питання правового статусу Конституційного Суду України, вчиняти дії щодо підготовки та проведення конкурсу з добору кандидатів для обрання суддею Конституційного Суду України у порядку та строки, визначені статтею 208-4 Регламенту Верховної Ради України та зазначає, що у разі прийняття судом рішення на його користь, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання цього рішення.

Суд зазначає, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зазначеною нормою, фактично, встановлено імперативну вимогу для суду адміністративної юрисдикції вживати заходи забезпечення позову по відношенню до рішень, які оскаржуються позивачем в адміністративному позові та заборонено забезпечувати позов шляхом встановлення заборони вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Фактично, в даному випадку, дії, які позивач просить заборонити вчиняти Апарату Верховної Ради України та Комітету Верховної Ради України, до предмета відання якого належать питання правового статусу Конституційного Суду України, щодо заміщення посади, з якої його звільнено, випливають із рішення, яке є предметом оскарження в межах адміністративної справи №640/8752/19, зокрема, постанови Конституційного Суду України №1-пс/2019, ухвалену 14 травня 2019 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конституційного Суду України.

Додатково суд зазначає, що обраний позивачем спосіб до вирішення справи по суті, тимчасово позбавить права інших кандидатів на зайняття посади судді Конституційного Суду України. Тобто, у зв`язку з вжиттям таких заходів можливе порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Також, доводи позивача стосовно того, що посада судді Конституційного Суду України не є вакантною з огляду на протиправність звільнення ОСОБА_1 із займаної посади підлягають з`ясуванню під час розгляду та вирішення справи по суті, а відтак такі твердження при розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову не свідчать про очевидну протиправність дій, які можуть бути вчинені в майбутньому Апаратом Верховної Ради України та Комітетом Верховної Ради України, до предмета відання якого належать питання правового статусу Конституційного Суду України, з метою заміщення такої вакантної посади.

Згідно з частиною 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 204, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук