Справа № 01-07/38/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позову

"29" серпня 2019 р. Справа № 01-07/38/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву арбітражного керуючого Стрельченка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення адміністративного позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся арбітражний керуючий Стрельченко Руслан Андрійович із заявою про забезпечення адміністративного позову до подачі позовної заяви, в якій просив суд зупинити дію наказу Міністерства юстиції України №2427/5 від 06.08.2019 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2 » до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що 05.08.2011 як фізична особа - підприємець ОСОБА_2 отримав ліцензію на право провадженні виду господарської діяльності - діяльність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів). 08.02.2013 року, замість зазначеної вище ліцензії, заявник отримав свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №58, яке видано Міністерством юстиції України.

З 04.02.2019 по 13.02.2019 Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області проведено планову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого Стрельченка Р.А. на підставі наказу МЮУ від 29.12.2018 №4823/7 «Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)». За результатами проведеної перевірки ГТУЮ у Харківській області складено акт від 22.02.2019 № 6, в якому зафіксовано ряд виявлених під час перевірки порушень та арбітражному керуючому Стрельченку Р.А. винесено розпорядження про усунення порушень. В свою чергу, департаментом з питань судової роботи та банкрутства МЮУ направлено заявнику копію наказу Міністерства юстиції України від 06.08.2019 №2427/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2 ».

Заявник зазначив, що 19.08.2019 у господарському суді м. Києва о 15 годині 00 хвилин відбулось засідання по справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальності «Завод модифікованих жирів» по заяві ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання аукціону від 05.06.2019 недійсним. На зазначеному засіданні кредиторами повідомлено суд, що на публічному сайті Єдиного реєстру арбітражних керуючих розміщено інформацію: стан свідоцтва - не діє та посилання на наказ Міністерства юстиції України № 2427/5 від 06.08.2019 "Про припинення діяльності арбітражного керуючого Стрельченка Руслана Андрійовича. У зв`язку із вказаними обставинами суд викликає заявника 28.08.2019 для вирішення питання щодо можливості виконання ним повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) у справі про банкрутство, у зв`язку із чим просить задовольнити заяву про забезпечення позову та зупинити дію наказу вказаного наказу, оскільки зазначеним наказом заявника фактично усунено від виконання його обов`язків, що може спричинити порушення прав боржників та кредиторів.

Також заявник зазначив, що оскаржуваним наказом позбавлено права позивача на працю та позбавлено можливості на забезпечення засобів існування.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги положення ч.1 ст.154 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення заявника.

Дослідивши заяву арбітражного керуючого Стрельченка Руслана Андрійовича про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно положень ч.2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, „з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Судом встановлено, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, зазначених у ч. 2 ст. 150 КАС України для забезпечення даного адміністративного позову.

Суд зазначає, що заява про забезпечення позову не містить належних пояснень, з яких підстав позивач просить забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення дії наказу, а саме чому невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або його інтересів. Не зазначає, чому, на його думку, очевидними є ознаки протиправності оскаржуваного наказу.

Суд також зауважує, що законність або протиправність вказаного наказу Міністерства юстиції України №2427/5 від 06.08.2019 може бути встановлено лише після звернення заявника до суду із відповідним позовом про оскарження такого наказу та під час розгляду адміністративної справи по суті.

Крім того, суд зазначає, що зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №2427/5 від 06.08.2019 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого Стрельченка Руслана Андрійовича в рамках забезпечення позову до подачі до суду позовної заяви фактично є прийняттям судового рішення до звернення арбітражного керуючого до суду із позовом щодо оскарження такого наказу без належного судового розгляду, що суперечить вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову є необґрунтованими, а заява позивача про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч.8 ст.154 КАС України).

Керуючись ст.ст.2, 150-154, 241-243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву арбітражного керуючого Стрельченка Руслана Андрійовича про забезпечення адміністративного позову до подачі позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Г. Котеньов