Справа № 400/322/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/322/19

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 26.04.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (у теперішній час Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі Інгульське ОУПФ України м. Миколаєва) (у теперішній час Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, далі ГУПФ України в Миколаївській області) про:

- визнання протиправною відмову Інгульського ОУПФ України м. Миколаєва у виплаті ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії за період з 29 травня 2015 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 59 271 грн. 91 коп.;

- зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 суму неотриманої пенсії за період з 29 травня 2015 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що підстав для припинення виплати пенсії позивача не було, тому рішення про припинення виплати пенсії є протиправним. Нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, на думку позивача є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року (далі Порядок №365) орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку визначеного, визначеного Кабінетом Міністрів України. Відповідач зазначає, що позивачу за період з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року було нараховано пенсію у вересні 2018 року в сумі 5 293,74 грн., але не виплачено відповідно до п.15 Порядку №365. Рішення про припинення виплати пенсії відповідач вважає правомірним та таким, що прийняте у відповідності до ст. 19 Конституції України та п.15 Порядку №365.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Інгульського ОУПФ України м. Миколаєва задоволено.

Визнано протиправною відмову Інгульського ОУПФ України м. Миколаєва у виплаті ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії за період з 29 травня 2015 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

Зобов`язано Інгульське ОУПФ України м. Миколаєва () виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суму неотриманої пенсії за період з 29 травня 2015 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 59 271 грн. 91 коп.

В апеляційній скарзі Інгульського ОУПФ України м. Миколаєва ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги Інгульським ОУПФ України м. Миколаєва зазначає, що ним не приймалися будь-які рішення стосовно позивача, зокрема про припинення виплати пенсії, відтак неодержання пенсії за період з 29 травня 2015 року по 31 травня 2018 року є таким, що сталося за обставин, які не залежали від відповідача.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку спірним правовідносинам, та постановлено законне та обґрунтоване рішення.

13 серпня 2019 року під час апеляційного провадження, в порядку процесуального правонаступництва, змінено апелянта (відповідача) з Інгульського ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області на ГУПФ України в Миколаївській області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки від 29 травня 2018 року №4804-545639, позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичним місцем проживання якої є АДРЕСА_2 .

Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в Інгульському ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла з Костянтинівського ОУПФ України в Донецькій області. Електронна пенсійна справа надійшла до відповідача 05 серпня 2018 року та згідно розпорядження від 06 серпня 2018 року електронну пенсійну справу взято на облік з 01 червня 2018 року.

З 29 травня 2015 року здійснення пенсійних виплат ОСОБА_1 було припинено.

24 вересня 2018 року на адресу відповідача надійшов макет пенсійної справи та згідно наданих матеріалів відповідачем було встановлено, що позивач востаннє отримувала пенсію за попереднім місцем проживання по 30 квітня 2015 року включно.

Витягом з протоколу №19 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат від 11 червня 2018 року, вирішено поновити позивачу виплату пенсії. Згідно рішення від 06 серпня 2018 року №3 позивачу було призначено пенсію з 01 червня 2018 року.

За період з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 нараховано доплату в розмірі 5 293 грн. 74 коп.

За період з 29 травня 2015 року по 31 травня 2018 року ОСОБА_1 було нараховано, але не виплачено пенсію в сумі 53 978 грн. 17 коп.

Отже, ОСОБА_1 було нараховано та не виплачено пенсійні виплати за період з 29 травня 2015 року по 31 серпня 2018 року в загальному розмірі 59 271 грн. 91 коп.

Відповідач мотивує своє рішення про припинення виплати пенсії тим, що згідно п.15 Порядку №365 соціальні виплати, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч.1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та звернення позивача, останній було обраховано пенсію за період з 29 травня 2015 року по 31 травня 2018 року у сумі 53 978 грн. 17 коп., але не виплачено згідно п.15 Порядку №365.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому відповідач неправомірно припинив виплату пенсії позивачу.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ч.3 ст. 4, ст. 5, ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч.2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (положення п.2 ч.1 ст. 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009)

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому відповідач неправомірно припинив виплату пенсії позивачу.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.