Справа № 9901/432/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 серпня 2019 року

Київ

справа №9901/432/19

адміністративне провадження №П/9901/432/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді- доповідача: Тацій Л.В.,

Суддів: Коваленко Н.В., Стеценка С.Г., Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя, в якому просить:

-визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 20 липня 2018 року №1276/ко-18 щодо визначення результатів кваліфікаційного іспиту, відмови у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання та визнання ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді судді Краснокутського районного суду Харківської області;

-визнати протиправним і скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 25 вересня 2018 року №2983/0/15-18 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Краснокутського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду зазначив, що підставою позову є, зокрема, інформація про звільнення члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3, причиною звільнення, якого є невідповідність кваліфікаційним вимогам до члена ВККС. Така інформація офіційно оприлюднена 12.07.2019. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що дізнався про те, що ОСОБА_3 входив до складу колегії ВККС України, якою 20 липня 2018 року прийнято оскаржуване ним рішення лише 15.07.2019 після отримання відповіді на адвокатський запит від 11.07.2019 за № 21-3906/19, до якого додано копію рішення від 20.07.2019 за № 1276/ко-18.

Ухвалою Верховного Суду від 13.08.2019 вказані позивачем підстави пропуску строку на звернення до адміністративного суду визнані неповажними. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху. Встановлено позивачу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Щодо виявленого Верховним Судом пропущеного позивачем строку звернення до суду, то у вказаній ухвалі Суд запропонував позивачу навести обґрунтовані підстави пропуску ним майже річного строку на звернення до Суду із вказаним позовом, а також надати докази на їх підтвердження.

20.08.2019 до Суду від позивача надійшло клопотання, в якому поставлено питання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду позивач зазначав, що ним дійсно пропущений такий строк, але він пропущений з поважних причин. Зокрема, повторюючи свої доводи, які були викладені у позові, вказує, що він не був обізнаний про склад колегії ВККС України, яка прийняла рішення від 20.07.2018 про визнання судді Краснокутського районного суду Харківської області Остапова Максима Олексійовича таким, що не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, а отримав таке рішення лише на адвокатський запит від 11.07.2019. Зазначив, що до оприлюднення інформації про звільнення члена ВККС - ОСОБА_3 у нього не виникало підстав, передбачених ч. 3 ст. 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», для оскарження рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухваленого за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання. Такі підстави, на переконання позивача, виникли тільки після з`ясування обставини звільнення члена ВККС ОСОБА_3 .

Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право на судовий захист, яким ОСОБА_1 у встановлені на законодавчому рівні процесуальні строки не скористався.

Суд, надаючи оцінку поважності причин пропуску строку на звернення з позовом, в ухвалі від 13.08.2019 звертав увагу позивача на те, що початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, тобто окремі фактичні та/або юридичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а розпочався для нього з часу, коли ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися про ухвалення відносно нього оскаржуваних рішень.

Позивач крім іншого зазначив, що невжиття ним активних дій протягом майже року (з 20.07.2018 - прийняття рішення ВККС до 01.07.2019 -направлення на адресу ВККС адвокатського запиту), не свідчить про пасивність поведінки в здійсненні захисту прав.

Наведене обґрунтовує тим, що чинним законодавством не передбачено обов`язок ознайомлення із суддівським досьє, а лише наділено таким правом суддю. Позивач вважає, що з моменту звільнення він позбавлений такого права. Крім того, інформація, що міститься в матеріалах проведення іспиту є службовою інформацією, а отже не міститься в суддівському досьє.

Проте, наведені доводи є безпідставними припущеннями, оскільки суперечать положенням Порядку формування і ведення суддівського досьє, затвердженого Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 15 листопада 2016 року № 150/зп-16, позаяк до суддівського досьє, яке сформоване відносно судді Остапова М.О. позивач має повний доступ. Наведене також спростовується змістом відповіді ВККС від 11.07.2019 на адвокатський запит, згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про можливість ознайомитись із зошитом для виконання практичного завдання. Також позивач не навів доводів та не надав доказів того, що ним вживались дії до направлення 01.07.2019 адвокатського запиту задля знайомлення з суддівським досьє, матеріалами іспиту або дії, направлені на отримання копій оскаржуваних рішень чи будь-якої іншої інформації.

Також позивач посилається в заяві на те, що рішення ВККС від 20.07.2018 стало можливим оскаржити лише після ухвалення рішення ВРП від 25.09.2018, мотивуючи це тим, що відповідно до ч. 8 ст. 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про звільнення судді з посади належить до компетенції саме ВРП після розгляду на її засіданні подання Комісії про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді і є обов`язковим для виконання та може бути оскаржене в судовому порядку. При цьому, рішення Комісії щодо надання рекомендації може бути оскаржене виключно разом з рішенням ВРП, ухваленим за відповідною рекомендацією. Проте, рішення ВККС від 20.07.2018 містило висновок не виключно щодо рекомендації про звільнення, а також і щодо визначення результатів кваліфікаційного іспиту.

Окрім того, Верховний Суд, залишаючи позов ОСОБА_1 без руху, в ухвалі від 13.08.2019 зазначив, що з приводу поважності причин пропуску строку оскарження рішення ВРП від 25.09.2018 позивач взагалі не навів доводів та не надав доказів існування таких обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення позивача, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Таких доводів позивач не навів і у заяві, поданій на виконання вимог ухвали Суду.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач не надав належних доказів та не навів переконливих обгрунтувань, які достовірно могли б свідчити про поважність причин пропуску ним на тривалий період, що складає майже рік, строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку щодо неповажності причин пропуску строку ОСОБА_1 на звернення до Суду із позовом.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для поновлення строку, що має наслідком повернення позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень -повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач: Л.В. Тацій

Судді: Н.В. Коваленко С.Г. Стеценко С.М. Чиркін

В.М. Шарапа