Справа № 520/4880/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання відводу судді

21.08.2019 р. справа № 520/4880/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі №520/4880/19 за позовом ОСОБА_1 до Першого заступника Міністра оборони України Руснака Івана Степановича, Міністерства оборони України, Генерального Штабу Збройних Сил України про 1) визнання протиправними дій Першого заступника Міністра оборони України Руснака І. С. при підготовці та виданні спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 11.08.2016 №Д-322/1/15 дек та від 19.09.2016 року ЛГ"Д-322/1/17дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2016 році" (Д15.Д17), які не відповідає чинному законодавству за процедурою розробці, видання та введення в дію, при виданні Переліку змін до штату ВЮФ НЮУ № 17 229 від 31.08.2017, що призвело до незаконного значного витрачання бюджетних коштів на утримання зайвих посад науково-педагогічного складу у штаті військово-юридичного факультету НЮУ за зобов'язати скасувати спільні Директиви Міністерства оборони України га Генерального штабу Збройних сил України від 11.08.2016 №Д-322/1/15дск від 19.09.2016 року №Д-322/1/17дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2016 році" в частини введення в дію на ВЮФ НЮУ Переліку змін до штату ВЮФ НЮУ; 2) провести розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України та повернути позивачу за рахунок коштів державного бюджету сплачену суму судового збору за розгляд цієї справи, -

встановив:

Ухвалою від 23.05.2019 р. справу було прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

19.08.2019 р. позивач подав заяву про відвід судді Кухар М.Д.

Позивач наголошує, що підставою відводу не є незгода позивача з процесуальним рішенням судді, а є реальні факти, конкретні дії судді, зафіксовані ухвалою від 12.08.19 по справі №520/4880/19, які дають позивачу фактичні підстави сумніватися в неупередженості судді та не сумніватися у зацікавленості його вирішити справу на користь відповідача, навить нехтуючи вимогами законодавства України. Суд, на думку позивача, свідомо ігнорує норми чинного законодавства, щодо можливості представляти ОСОБА_2 інтереси в суді відповідача - першого заступника Міністра оборони України Руснака Івана Степановича.

Ухвалою від 20.08.2019 р. заява про відвід передана для вирішення по суті у порядку ч. 4 ст. 40 КАС України.

20.08.2019 р. матеріали справи відповідно до протоколу автоматичного розподілу судових справ між суддями розподілені на суддю Старосєльцеву О.В.

Вирішуючи заяву про відвід, суд зазначає, що правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані приписами ст.ст. 36-41 КАС України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами ст. 72-77, 90, 211 КАС України суд відзначає, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч. 1 ст. 36 КАС України підстав відводу (самовідводу).

При цьому, ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оскаржені позивачем дії втіленні в ухвалі суду від 12.08.2019 року.

Оцінка судовому рішенню може бути надана судом вищої інстанції в порядку ст.ст. 293, 328 КАС України.

Таким чином, наведений позивачем аргумент про відсутність у громадянина ОСОБА_2 повноважень на представництво в суді по вказаній справі, слід визнати юридично неспроможним у цілях задоволення заяви про відвід судді.

Згідно з ч. 12 ст. 40 КАС України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

При вирішенні заяви про відвід, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду заяви про відвід суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення цієї заяви, перевірив усі аргументи, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення питання про відвід.

Підсумовуючи викладене вище, суд доходить до переконання про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Кухар М.Д. по справі № 520/4880/19.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 36-41, 90, 211, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кухар М.Д. по справі № 520/4880/19 - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту підписання.

Повідомити, що судове рішення виготовлено у повному обсязі 21.08.2019 р.

Суддя О.В.Старосєльцева