Справа № 280/3176/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

21 серпня 2019 рокуСправа № 280/3176/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ЕЛЕКТРОТЕХНОЛОГІЯ» (69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд.3, ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, ) про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Запорізького окружного адміністративного суду Конишевої О.В. знаходиться адміністративна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «ЕЛЕКТРОТЕХНОЛОГІЯ» (далі позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень №ЗП574/570/АВ/П-ЗП1942/570/АВ/П від 03.06.2019, винесений головним державним інспектором праці Демченко A.B. щодо Приватного акціонерного товариства «Електротехнологія» ().

визнати протиправним та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №574/570/АВ-ЗП1942/570/АВ/П/ЗБ-ФС від 13.06.2019, винесену заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненком О.О. щодо накладання штрафу на Приватне акціонерне товариство «Електротехнологія» ().

20.08.2019 представником позивача подано заяву про забезпечення адміністративного позову (вх. №34405), в якій позивач просить суд:

зупинити стягнення на підставі постанови про накладення штрафу №574/570/АВ-ЗП1942/570/АВ/П/ЗБ-ФС від 13.06.2019, винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненком О.О. щодо Приватного акціонерного товариства «Електротехнологія»;

зупинити дію індивідуального акта - припису про усунення виявлених порушень №ЗП574/570/АВ/П-ЗП1942/570/АВ/П від 03.06.2019, винесеного головним державним інспектором праці Демченко A.B. щодо ПАТ «Електротехнологія».

У зв`язку із перебуванням судді Конишевої О.В. у відпусті за результатами автоматизованого розподілу заява передана на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Калашник Ю.В.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що 15.08.2019 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження №59634938 з примусового виконання постанови від 13.06.2019 №574/570/АВ-ЗП1942/570/АВ/П/ЗБ-ФС про накладення штрафу. При цьому, законність постанови від 13.06.2019 №574/570/АВ-ЗП1942/570/АВ/П/ЗБ-ФС є предметом розгляду у справі №280/3176/19.

Позивач у заяві зазначає, що відкриття виконавчого провадження може призвести до накладення державним виконавцем арешту на рахунки та на майно позивача.

Крім того, позивач посилається на той факт, що оскарження припису у судовому порядку не зупиняє його дії, а у зв`язку з його не виконанням, відповідач може ініціювати повторне інспекційне відвідування, за наслідками якого існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, у тому числі притягнення посадових осіб позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-6 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Згідно із частиною 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Принципами Рекомендації № К (89) 8 стосовно тимчасового судового захисту в адміністративних справах, що прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1998, визначено наступне:

приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта;

заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правоможний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади;

заходи тимчасового захисту жодним чином не можуть наперед визначати рішення, що його має прийняти суд у певній справі проти адміністративного акта;

провадження в суді має здійснюватися без зволікання.

Отже, тимчасовий судовий захист є гарантією і заходом «очікування». Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Адміністративний акт, як правило, підлягає негайному виконанню, і тому будь-яке клопотання стосовно відстрочення його виконання, обмеження або зміни його дії щодо особи має бути розглянуто в невідкладному порядку.

Пункт 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відносить рішення державних органів, зокрема і Головного управління Держпраці у Запорізькій області, до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок № 509), штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Згідно з пунктом 11 Порядку №509, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Суд зазначає, що державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови від 13.06.2019 №ЗП 574/570/АВ-ЗП1942/570/АВ/П/ЗБ-ФС про накладення штрафу.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

З урахуванням наведених вище норм Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що в відкриття виконавчого провадження є підставою для накладення арешту на рахунки, кошти на майно боржника.

Наведені обставини свідчать про те, що в разі задоволення позовних вимог для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги обставини, які свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документа постанови №ЗП 574/570/АВ-ЗП1942/570/АВ/П/ЗБ-ФС від 13.06.2019, підлягає задоволенню.

В той же час суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача щодо зупинення дії припису №ЗП574/570/АВ/П-ЗП 1942/570/АВ/П від 03.06.2019 та зазначає наступне.

Відповідно до ч.8 ст. 7 Закону України Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

В той же час, позивачем не надано суду доказів того, що у разі не зупинення судом дії оскаржуваного припису може істотно ускладнись чи унеможливитись виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Посилання позивача у заяві на можливість проведення повторного інспекційного відвідування або на можливість притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб ПрАТ «Електротехнологія», у зв`язку із невиконанням вимог припису, є припущеннями, які не доведені жодними доказами.

Відтак, суд не вбачає підстав для зупинення дії припису.

Відповідно ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст. ст. 150, 151,154 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства «ЕЛЕКТРОТЕХНОЛОГІЯ» (69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд.3, ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови від 13.06.2019 №ЗП 574/570/АВ-ЗП 1942/570/АВ/П/ЗБ-ФС про накладення штрафу.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію даної ухвали направити учасникам справи та державному виконавцю Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Бахшиєву В.О.

Роз`яснити учасникам справи, що у відповідності до ч. 6 ст.157 КАС України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295 КАС України.

Суддя Ю.В.Калашник