Справа № 441/1434/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6660/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 05 червня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя Яворська Н.І., м. Городок) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, начальник Чернігівської митниці Литвиненко Володимир Володимирович про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29.08.2018 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, начальника Чернігівської митниці Литвиненко Володимира Володимировича в якому просив скасувати постанову відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України від 14 квітня 2018 року №0478/10200/18.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 05 червня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду, з підстав передбачених ст.ст. 123, 240 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права. Тому просить скасувати таку ухвалу суду та направити справу для продовження її розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд мотивує своє рішення про залишення позовної зави без розгляду тим, що 14.04.2018 позивачу належним чином було повідомлено про наявність оскаржуваної постанови від 27.04.2018, що є невірним. Крім того, суд вважав, що постанову позивачу було вручено особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що також є помилковим.

При цьому апелянт зазначає, що в період з 14.04.2018 по 09.08.2019 він перебував за межами України, про що зазначав у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду, однак суд першої інстанції такі доводи залишив поза увагою.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська митниця Державної фіскальної служби України просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

Згідно із частинами 1 та 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто вказаними положеннями законодавства початок перебігу строку звернення до суду пов`язується не лише з моментом, коли особа дізналася, але й коли вона повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно ж до частин 1 та 4 статті 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (стаття 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині 3 статті 123 КАС України закріплено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи та ознайомлення з її матеріалами, що закріплені в статті 498 МК України, містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень. Одним із таких застережень є обов`язок особи добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами, тобто утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, у тому числі з метою спливу строків накладення адміністративного стягнення. Аналогічні положення містяться й в частині 2 статті 44 КАС України, згідно з якою учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно матеріалів справи, постановою Митниці від 27 квітня 2018 року в справі про порушення митних правил, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500,00 грн.

Копію зазначеної постанови (із супровідним листом від 04.05.2018) надіслано позивачеві за місцем його проживання та відповідно вручено(а.с. 39).

З позовом у даній справі ОСОБА_1 , як уже зазначалось вище, звернувся 29 серпня 2018 року та зазначив, що про прийняття оскаржуваної постанови дізнався лише 29 серпня 2018 року,коли отримав таку в органі виконавчої служби.

При цьому, слід зазначити, що позивачу було відомо про розгляд Митницею стосовно нього справи про порушення митних правил, що підтверджується протоколом про порушення митних правил від 14.04.2018. (а.с.30-31).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки про порушення своїх прав він міг та повинен був дізнатись після 27 квітня 2018 року, проте з цієї дати не вчиняв передбачених чинним законодавством дій для поновлення цих прав, а отже й про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини 3 статті 123, пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.

Покликання апелянта на рішення ЄСПЛ у даній справні ситуації не заслуговують на увагу, бо право на доступ до суду не є абсолютним, а вимога процесуального закону про дотримання строку звернення до суду не може вважатися обмеженням права доступу до нього.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №751/5709/18.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 05 червня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 441/1434/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

В.В. Святецький

повний текст складено 28.08.2019