Справа № 280/2040/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 серпня 2019 року Справа № 280/2040/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Друкарський світ

про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповіфдальністю Друкарський світ (далі відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році у розмірі 22964,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 9 осіб. Таким чином, на думку позивача, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні у відповідача повинна складати 1 особу. Згідно відомостей, наданих відповідачем у звіті за 2017 рік, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві склала 0 осіб. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з ТОВ Друкарський світ 22964,78 грн. адміністративно-господарських санкцій та пені (адміністративно-господарська санкція 22827,78 грн., пеня 137,00 грн.) за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2018 році.

Від представника відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам ст.161 КАС України, ухвалою суду від 08.05.2019 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою суду від 03.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Згідно із наданим відповідачем Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою №10-ПІ середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2018 році становила 9 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність у підприємства 0 осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, встановленого статтею 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, становила 1 особу.

Як зазначає позивач у позові, відповідно до статті 20 Закону Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю встановлено, що підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю є менша ніж установлено нормами, передбаченими статтею 19 вказаного Закону, щороку сплачують відповідним відділенням адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві, установи, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, що на підприємстві складає (1-0) х 45655,56/2 = 22827,78 грн. Окрім того, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, що обчислена 22827,78 грн. (сума санкцій) х 0,06% (розрахунковий розмір пені) = 13,70 грн., таким чином, сума пені дорівнює 13,70 грн. (сума пені за один день прострочення) х 10 (кількість днів) = 137,00 грн.

Позивач в своєму листі від 08.04.2019 №03-428/702, щодо сплати адміністративно-господарських санкцій зазначив, що у звіті 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік, надіслано до Запорізького ОВ ФСЗІ середньооблікова чисельність працюючих на підприємстві осіб з інвалідністю менша ніж установлена ч. 1 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні

Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.1991 № 875-ХІІ (далі Закон № 875-ХІІ).

Частинами 1-3 статті 19 Закону № 875-ХІІ передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

Судом встановлено, що відповідач відноситься до категорії суб`єктів підприємницької діяльності, яким відповідно до ст.19 Закону №875-ХІІ встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, який у відповідача повинен складати 1 робоче місце.

Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця і ділення додержавної суми на число календарних днів звітного місяця.

Так, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, на ТОВ Друкарський світ складає 0 осіб, що є меншою нормативу статті 19 Закону.

Згідно із ч.1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.18 Закону № 875-ХІІ).

Відповідно до ч.3 ст.18-1 Закону № 875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Аналіз вищевказаних норм закону дає підстави дійти висновку, що на підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю покладено обов`язок, по-перше, виділити та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, по-друге, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, по-третє, якщо середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, сплатити відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України Про зайнятість населення від 05.07.2012 №5067-VІ, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 якого роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 затверджено форму звітності № 3-ПН „Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядок її подання.

Натомість, суду не надано належних доказів направлення відповідачем інформації про попит на робочу силу (вакансії) на адресу територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, лише зазначено про намагання Товариства знайти робітника з інвалідністю на посаду прибиральниці, при цьому не надано жодного доказу такого пошуку.

Крім того, судом досліджено документи, що надані позивачем, а саме запит позивача до Запорізького МЦЗ від 06.01.2019 №04-172/845, відповідно до якого Запорізьке обласне відділення Фонду просить надати інформацію щодо ТОВ Друкарський світ, зокрема: чи інформувало підприємство центр зайнятості про наяність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів з грудня 2017 року по грудень 2018 року; яка кількість та які вакансії для працевлаштування інвалідів заявлялися у звітності форми №3-ПН з грудня 2017 року по грудень 2018 року; чи приймало підприємство участь у заходах, які проводилися протягом 2018 року центром зайнятості у напрямку працевлаштування інвалідів; чи направлялися інваліди для працевлаштування на підприємство.

Листом від 22.05.2019 за вих. №1966/10-20 Запорізьким міським центром зайнятості надано відповідь, відповідно до якого зазначено, що в період з грудня 2017 року по грудень 2018 року, ТОВ Друкарський світ до центру зайнятості ненадавало звітність "Інфрормація про попит на робочу силу (вакансії)". Протягом 2018 року ТОВ Друкарський світ не приймало участь в заходах центру зайнятості присвячених працевлаштуванню інвалідів.

Відповідно до ч.8 ст. 69 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

При цьому, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України, Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ГК України господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів про вжиття заходів щодо працевлаштування інвалідів протягом 2017 року в кількості, визначеній нормативом.

Згідно ч.1 ст.20 Закону № 875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно із ч.2 ст.20 Закону № 875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Пунктом 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку за кожний календарний день прострочення. Порядок нарахування пені та встановлення строку її сплати затверджуються Мінпраці.

Так, пункт 3.7 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 №223, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 за №552/13819, встановлює, що у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання.

У рядку 5 поданого відповідачем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік середньорічна заробітна плата штатного працівника на вказаному підприємстві становить 45655,56 грн.

Отже сума адміністративно-господарських санкцій складає 45655,56 грн. /2 = 22827,78 грн.

За порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, що обчислена 22827,78 грн. (сума санкцій) х 0,06% (розрахунковий розмір пені) = 13,70 грн., таким чином, сума пені дорівнює 13,70 грн. (сума пені за один день прострочення) х 137,00 (кількість днів) = 22964,78 грн.

Таким чином, у даному випадку Фонд соціального захисту інвалідів вірно визначив суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 22827,78 грн. та пеню в сумі 137,00 грн. Загальна сума заборгованості склала 22964,78 грн.

На момент розгляду справи в суді вказана сума адміністративного-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2018 році відповідачем не сплачена, заборгованість перед Фондом соціального захисту інвалідів не погашена. Протилежного відповідачем не доведено.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд.147, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Друкарський світ (69083, м.Запоріжжя, вул. Автозаводська, 8, кв. 103, ) - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Друкарський світ на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2018 році у розмірі 22964,78 грн. (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири гривні 78 коп.).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 02.08.2019.

Суддя Н.В.Стрельнікова