Справа № 300/868/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" серпня 2019 р. справа № 300/868/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Тимощука О.Л.,
за участю: секретаря судового засідання - Ткачук О.П.,
представника позивача Олейняша М.І.,
представника відповідача Снітинського В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до 44 Окремої артилерійської бригади (військова частина НОМЕР_1 )
про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 17.04.2019 звернувся в суд з позовною заявою до 44 Окремої артилерійської бригади (військова частина НОМЕР_1 ) (надалі, також відповідач), у якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача; зобов`язати скасувати параграф 3 наказу командира №2-РС від 04.01.2019 про звільнення з військової служби у відставку; зобов`язати скасувати параграф 10 наказу командира по стройовій частині №59 15.03.2019; поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника зв`язку командира взводу військової частини НОМЕР_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно звільнено позивача з військової служби за віком, на підставі підпункту «в» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не зважаючи на те, що відповідно до свідоцтва про хворобу №354/2 від 06.03.2019 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, а тому, на переконання позивача, він підлягає звільненню з військової служби за станом здоров`я.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків (а.с.27-29).
Позивачем на адресу суду 22.05.2019 подано заяви про усунення недоліків позовної заяви та про поновлення строку звернення до адміністративного суду (а.с.32-49). Обґрунтовуючи поважність причин пропуску місячного строку звернення до суду позивач вказав на те, що про звільнення його з військової служби у відставку відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дізнався 12.03.2019, та з метою досудового врегулювання спору, звернувся із відповідною заявою до відповідача. Відповідь на подану заяву отримав 15.03.2019, та того ж дня дізнався про наказ командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 15.03.2019, яким позивача звільнено в запас та виключено зі списків особового складу частини і знято з усіх видів забезпечення військовослужбовця з 11.02.2019. Таким чином, строк звернення із позовом до суду слід відраховувати з 15 березня 2019 року та з огляду на те, що позовну заяву направлено ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку 16.04.2019, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк позивачем порушено на 1 день, відтак, останній просив поновити строк звернення до суду із даною позовною заявою та відкрити провадження у справі.
Суддя, дослідивши подану ОСОБА_1 заяву та матеріали позовної заяви дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду із даною позовною заявою.
У заяві про усунення недоліків позовної заяви (а.с.32-33) позивач уточнив позовні вимоги, та виклав їх у такій редакції:
- визнати протиправними дії відповідача;
- зобов`язати скасувати параграф 3 наказу командира 44 окремої артилерійської бригади №2-РС від 04.01.2019 та параграф 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 15.03.2019;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 продовжити дію контракту від 16.03.2016 строком до 16.03.2019;
- зобов`язати внести зміни до параграфа 3 наказу командира 44 окремої артилерійської бригади №2-РС від 04.01.2019 та параграф 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 15.03.2019;
- зобов`язати провести перерахунок грошового забезпечення позивача по 15.03.2019.
Ухвалою суду від 27.05.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, згідно із правилами, встановленими статтею 262 КАС України, розгляд справи призначено на 18.06.2019 о 14:00 год (а.с.1-3).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.06.2019 (а.с.55-59). У відзиві проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 представник відповідача заперечив, вказав на те, що у відповідності до приписів Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «в» пункту 2 частини 5 статті 26 вказаного Закону (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі); враховуючи те, що згідно із свідоцтвом про хворобу від 06.03.2019 №357/2 позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час вже після досягнення граничного віку перебування на військовій службі, вимоги ОСОБА_1 стосовно скасування параграфу 3 наказу №2-РС від 04.01.2019 та поновлення останнього на раніше займаній посаді є безпідставними, необґрунтованими, та не відповідають приписам частини 2 статті 22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що командир військової частини НОМЕР_1 діяв у межах визначених повноважень та на підставі чинного законодавства, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Представником позивача 18.06.2019 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 18.06.2019 (а.с.70).
У судовому засіданні 18.06.2019 судом подану представником позивача заяву задоволено, розгляд справи відкладено на 01.07.2019 о 14:00 год (а.с.72-73).
Відповідно до довідки секретаря судового засідання, у зв`язку із перебуванням судді Тимощука О.Л. у відрядженні, судове засідання, призначене на 01.07.2019 не відбулось, розгляд справи відкладено до 03.07.2019 (а.с.75-77).
У судовому засіданні 03.07.2019 у зв`язку із витребуванням у представника відповідача додаткових доказів, судом відкладено розгляд справи до 17.07.2019 (а.с.79-88).
Від позивача 17.07.2019 на адресу суду надійшла заява про усунення технічних помилок у позовній заяві (а.с.96-97). Згідно зі змістом поданої заяви позивачем уточнено позовні вимоги та викладено їх у такій редакції:
- визнати протиправними дії відповідача;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 продовжити дію контракту від 16.03.2016 строком до 16.03.2019;
- зобов`язати внести зміни до параграфа 3 наказу командира 44 окремої артилерійської бригади №2-РС від 04.01.2019, а саме: про звільнення з військової служби у відставку відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;
- внести зміни до параграфу 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 15.03.2019, а саме: про звільнення у відставку та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 і зняття з 15.03.2019 з усіх видів забезпечення військовослужбовця військової служби за контрактом прапорщика ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу військової частини НОМЕР_2 , відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;
- зобов`язати провести перерахунок грошового забезпечення позивача по 15.03.2019.
У зв`язку із витребуванням додаткових доказів у сторін та ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом відкладено розгляд справи, наступне судове засідання призначено на 13.08.2019 (а.с.101-104).
Ухвалою суду від 17.07.2019 з огляду на необхідність з`ясування обставин, зокрема стосовно повідомлення позивача про звільнення, у Івано-Франківського обласного військового комісаріату витребувано оригінал особової справи для огляду і виготовлення копій (а.с.106-107).
На виконання зазначеної ухвали Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом направлено на адресу суду повідомлення, згідно зі змістом якого, особову справу ОСОБА_1 відправлено для проведення підрахунку вислуги років на пенсію на адресу начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України за вих. №12/283дск від 01.07.2019 (а.с.113).
Представником відповідача у судовому засіданні 13.08.2019 надано суду додаткові письмові докази, а також поясненні від 08.08.2019 №4500 (а.с.126-128) та додаткові письмові пояснення від 12.08.2019 №4559 (а.с.129-137).
У вказаних поясненнях представник відповідача звернув увагу на приписи Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; зазначив, що у зв`язку із перебуванням позивача у відпустці для лікування з 28.12.2018 по 10.02.2019, та зважаючи на досягнення останнім граничного віку перебування на військовій службі, командиром військової частини у останній робочий день перед святковими (не робочими) днями, 04.01.2019 прийнято рішення про звільнення позивача з військової служби у відставку за віком, при цьому, термін дії контракту продовжено до повернення із відпустки 11.02.2019; надалі, 14.02.2019 ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування та обстеження до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону у м. Львів; після повернення позивача, відповідачем винесено наказ від 15.03.2019 №59, яким виключено ОСОБА_1 зі списків особового складу та з 11.02.2019 знято з усіх видів забезпечення. Враховуючи продовження дії контракту до 10.02.2019, пояснив, що грошове забезпечення позивача також продовжено до вказаної дати. Представник відповідача заперечив доводи позивача стосовно проходження та звільнення його з військової служби під час мобілізації та в особливий період, з огляду на те, що 6 хвиля мобілізації закінчилась 17.08.2015, а контракт про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію підписано позивачем 16.03.2016. Представник зауважив, що на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі досягнення граничного віку перебування на військовій службі, постанова військово-лікарської комісії про ступінь придатності позивача до військової служби, на адресу відповідача не надходила.
Враховуючи наведені обставини, представник відповідача переконаний, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.
Згідно із поясненнями представника відповідача від 08.08.2019 №4499 (а.с.146-147), після прибуття позивача із відпустки 11.02.2019, на підставі рапорту від 14.02.2019 №1916, позивач вибув на стаціонарне лікування та обстеження до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону в м. Львів; з огляду на те, що рапорт позивача на здачу займаної посади від 11.03.2019 та обхідний лист зареєстровані у стройовій частині відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 тільки 15.03.2019. Враховуючи наведене, строк дії контракту позивача при досягненні ним граничного віку перебування на військовій службі визначався строком, на який його було залишено на військовій службі понад граничний вік, у зв`язку із перебуванням у відпустці для лікування та у зв`язку із хворобою до 10.02.2019.
У поясненнях відповідача від 08.08.2019 №4501 (а.с.148-150) повторно вказано на причини продовження дії контракту позивача та надано пояснення стосовно винесеного 15.03.2019 наказу по особовому складу військової частини.
У зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, судом оголошено перерву у судовому розгляді справи до 21.08.2019 (а.с.151-153).
Під час судового розгляду справи 21.08.2019 представником позивача надано заяву про усунення технічних помилок у позовній заяві (а.с.156-157), згідно із якою, позивач зменшив розмір позовних вимог та просить прийняти їх до розгляду у такій редакції:
- визнати протиправними дії відповідача;
- зобов`язати внести зміни до параграфа 3 наказу командира 44 окремої артилерійської бригади №2-РС від 04.01.2019 про звільнення з військової служби у відставку відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»: прапорщика ОСОБА_1 ;
- внести зміни до параграфу 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 15.03.2019, а саме: про звільнення у відставку та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 і зняття з 15.03.2019 з усіх видів забезпечення військовослужбовця військової служби за контрактом прапорщика ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу військової частини НОМЕР_2 , відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;
- зобов`язати провести розрахунок фінансового забезпечення позивача по 15.03.2019.
Позивачем також надано суду письмові пояснення (а.с.158-159), де вказано про те, що відповідно до рішень Верховного Суду особливий період в Україні триває; водночас, згідно із пунктом 3 контракту, укладеного між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини пп НОМЕР_3 про проходження військової служби, строк дії контракту до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. Враховуючи наведене, контракт укладений позивачем повинен діяти до 16.03.2019.
Під час судового розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вказали на незаконність дій та рішень відповідача, просили позов задовольнити. У свою чергу, представник відповідача позов заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях по справі, зазначив, що рішення командира 44 окремої артилерійської бригади №2-РС від 04.01.2019 та командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 15.03.2019 у повному обсязі відповідають положенням чинного законодавства, а вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими а тому, у їх задоволенні слід відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, додаткові письмові пояснення та інші письмові докази, наявні в матеріалах даної адміністративної справи, встановив такі обставини.
Між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 16.03.2016 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу (а.с.12-13). Пунктом 3 вказаного контракту передбачено, що такий контракт є строковим та укладається до закінчення особливого періоду, або оголошення рішення про демобілізацію.
ТВО начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 02.11.2018 подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт з проханням направити ОСОБА_1 з 07.11.2018 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону в м. Львів (а.с.118). Проте, згідно із рапортом від 12.11.2018, до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону в м. Львів позивач 08.11.2018 не поїхав (а.с.119).
Надалі, згідно із рапортом від 14.11.2018 командир військової частини НОМЕР_2 просив направити ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону в м. Львів для проходження ВЛК у зв`язку із звільненням позивача зі Збройних Сил України (а.с.121).
Позивачем, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я самостійно подано командиру в/ч НОМЕР_1 рапорт із проханням направити його у військовий госпіталь для проходження ВЛК в м. Львів (а.с.117). Відтак, згідно із рапортом ТВО начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2018, останній просив дозволу на направлення ОСОБА_1 , на проходження ВЛК з 30.11.2018 (а.с.122).
Починаючи з 20.11.2018 ОСОБА_1 вибув з військової частини НОМЕР_4 на стаціонарне лікування та обстеження до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону в м. Львів та 27.12.2018 прибув до військової частини. Надалі, у зв`язку із хворобою, позивач вибув у відпустку (терміном на 45 діб) до 10.02.2019.
У зв`язку із досягненням позивачем 07.01.2019 граничного (60-річного) віку перебування на військовій службі, прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «в» (за віком) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується витягом з наказу командира 44 окремої артилерійської бригади (по особовому складу) від 04.01.2019 №2-РС (а.с.63).
З огляду на перебування ОСОБА_1 на момент досягнення граничного віку перебування на військовій службі у відпустці, контракт, укладений останнім 16.03.2016 продовжено відповідачем до повернення позивача з відпустки, тобто до 11.02.2019.
Однак, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.02.2019 №36, прапорщик ОСОБА_1 з 16.02.2019 вибув на стаціонарне лікування та обстеження до Військово-медичного центру Західного регіону м. Львів (а.с.64). Вказане підтверджується також копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2102 (а.с.19-20)
До виконання службових обов`язків позивач приступив з 28.02.2019, після повернення зі стаціонарного лікування та обстеження, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 04.03.2019 №50 (а.с.65).
Згідно із пунктом 13 свідоцтва про хворобу №357/2 від 05.03.2019 затвердженого постановою Військово-лікарської комісії Західного регіону (а.с.24-25 та зворотна сторона), прапорщика ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.
Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо звільнення позивача з військової служби за віком, позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 11.03.2019, у якій вказав на те, що з лав Збройних Сил України його звільнено «заднім числом», у той час, коли позивач перебував на стаціонарному лікуванні; про звільнення з військової служби та невиплату грошового забезпечення ОСОБА_1 повідомили 06.03.2019, незважаючи на висновок ВЛК про непридатність позивача до проходження військової служби (а.с.123).
У відповідь позивачу направлено листа за №1618 від 15.03.2019, згідно зі змістом якого, будь-яких ознак протиправності у діях посадових осіб військової частини НОМЕР_1 командир військової частини не вбачає, вважає, що оскаржене рішення стосовно звільнення позивача з лав Збройних Сил України на підставі досягнення ним граничного віку перебування на службі у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.67-68).
Згідно із копією рапорту ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_2 від 11.03.2019, справи та посаду командира взводу управління позивачем здано, скарг та зауважень останній не має (а.с.124).
Обхідний лист на убуваючого з військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 отримано відповідачем 15.03.2019 за вх. №1478 (а.с.125).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2019 №59 (а.с.66), прапорщика ОСОБА_1 , відповідно до підпункту «в» (за віком) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільнено зі служби у відставку, з 15.03.2019 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , з 11.02.2019 знято з усіх видів забезпечення. Надбавки, щомісячну премію, кошти на невикористані відпустки виплачено по 11.02.2019. Вислугу років розраховано станом на 11.02.2019.
Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач, з метою відновлення своїх порушених прав звернувся із позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує норми Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, а також іншими законами та підзаконними нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також Закон №2232-XII).
Згідно зі статтею 19 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Пунктом 2 частини 1 статті 24 вказаного Закону передбачено, що Початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
У відповідності до пункту «б» частини 1 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Водночас, згідно із частиною 5 цієї ж статті Закону, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, на таких підставах:
а) у зв`язку із закінченням строку контракту;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби;
в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України, що передбачено частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII.
Водночас, у відповідності до положень пункту 5 частини 1 статті 22 Закону №2232-XII граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовозобов`язаних та резервістів, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, - до досягнення граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві.
Згідно із положеннями статті 28 вказаного Закону, військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд - до 60 років. Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.
Разом з цим, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, їх звільнення зі служби, та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі, також Положення №1153/2008).
Пунктом 35 Положення передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й" та "л" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Водночас, як встановлено пунктом 219 цього ж Положення, військовослужбовці, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби, на їх прохання і за потреби Збройних Сил України можуть бути залишені на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі на строк до п`яти років, але не більше граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві, визначеного статтею 28 зазначеного Закону для відповідної категорії військовослужбовців.
Згідно із приписами пункту 235 Положення №1153/2008, військовослужбовці протягом 12 місяців до досягнення граничного віку перебування їх на військовій службі направляються для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я на обстеження до військово-лікарської комісії, висновки якої враховуються під час визначення підстав звільнення з військової служби. Військовослужбовці за їх бажанням можуть не направлятися на обстеження військово-лікарською комісією, зокрема, в разі звільнення за віком у випадку досягнення граничного віку перебування на військовій службі.
Пунктом 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (надалі, також Інструкція №170) передбачено, що посадові особи відповідно до наданих їм прав зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або які не виявили бажання укладати новий контракт.
Документи на звільнення військовослужбовців, які досягають граничного віку перебування на військовій службі або в яких закінчується строк контракту, направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до військової частини за місцем проходження військової служби у строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад, а також розрахунок військовослужбовців.
Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення їх з військової служби.
Вказані правові норми спростовують доводи відповідача, якими обґрунтовувалося звільнення позивача тільки 15.03.2019, по причині підписання, цією датою, обхідного листа позивача, оскільки забезпечення своєчасності виконання таких обов`язків закон покладає на командира відповідної військової частини, а не на позивача.
Згідно із пунктом 242 Положення №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно із абзацом 3 частини 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (надалі, також Порядок №260), військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Разом з цим, у відповідності до абзацу 1 частини 1 та абзаців 1, 2 частини 2 розділу ХХХІ Порядку №260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які на день звільнення з військової служби перебувають на лікуванні в лікарняному закладі чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, грошове забезпечення виплачується до дня повернення до місця служби включно, але не більше загального терміну перебування на лікуванні в лікарняних закладах, а тим, які перебувають у щорічній основній чи додатковій відпустці, - до дня закінчення відпустки включно. Грошове забезпечення військовослужбовцям, які не здали до вибуття на лікування або у відпустку справи та посаду, виплачується також за період здавання справ та посади в межах установлених строків.
Як встановлено судом з матеріалів справи, на момент звільнення позивача з військової служби 04.01.2019 останній перебував з 30.11.2018 по 27.12.2018 та з 28.12.2018 по 10.02.2019 на лікуванні та обстеженні у м. Львів. При цьому, контракт укладений позивачем про проходження військової служби продовжено відповідачем до 11.02.2019. Надалі, після повернення позивача до військової частини, з 16.02.2019 по 28.02.2019 позивач й надалі перебував на лікуванні та обстеженні. Таким чином, за період з 11.02.2019 по 15.02.2019 та з 28.02.2019 по 14.03.2019 ОСОБА_1 перебував у військовій частині та фактично виконував службові обов`язки. Будь-яких письмових доказів на підтвердження увільнення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього службових зобов`язань відповідачем не надано.
Згідно із копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2019 №59, прапорщика ОСОБА_1 , відповідно до підпункту «в» (за віком) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільнено зі служби у відставку, з 15.03.2019 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , з 11.02.2019 знято з усіх видів забезпечення. Надбавки, щомісячну премію, кошти на невикористані відпустки виплачено по 11.02.2019. Вислугу років також розраховано станом на 11.02.2019.
За наведених підстав та вказаних правових норм, відповідачем не дотримано вимог пункту 242 Положення №1153/2008 та частини 7 розділу І, абзацу 1 частини 1, абзаців 1, 2 частини 2 розділу ХХХІ Порядку №260.
Крім цього, відповідно до вимог пункту 236 Положення №1153/2008 з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.
Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.
Як встановлено судом та не заперечувалося представником відповідача бесіда з питань звільнення з позивачем не проводилася.
Як зазначалося вище позивач до 28.02.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону м.Львів відповідно до наказу №50 від 04.03.2019 року, проте згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2019 №59 позивача з 11.02.2019 знято з усіх видів забезпечення.
Крім цього, на дату винесення оскаржуваного наказу від 15.03.2019 №59 виникли нові обставини безпосередньо пов`язані із підставою звільнення позивача - свідоцтво про хворобу №357/2 від 05.03.2019 затверджене постановою Військово-лікарської комісії Західного регіону, яким визнано позивача непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, отримане відповідачем за вхідним №1430 від 14.03.2019.
У відповідності до пункту 243 Положення №1153/2008 після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.
Абзацом другим пункту 240 Положення №1153/2008 передбачено, що після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
Водночас згідно з пунктом 240 Положення №1153/2008 військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами "б", "в", "д" частини третьої, підпунктами "б", "в", "г" пункту 1, підпунктами "а", "б" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "к" пункту 1, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "в" пункту 1, підпунктами "а", "б", "г" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них.
Про своє бажання бути звільненим «за станом здоров`я» позивач повідомив відповідача заявою від 11.03.2019 (а.с.123).
Відтак, із системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що станом на 15.03.2019 у відповідача були всі законні передумови та підстави звільнити позивача 15.03.2019 за підпунктом "б)" (за станом здоров`я) пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", із внесенням відповідних змін в §3 наказу командира НОМЕР_5 окремої артилерійської бригади (військової частини НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 04 січня 2019 року №2-РС та цього ж дня припинити всі види грошового забезпечення позивача.
В остаточній текстовій редакції прохальної частини заяви про усунення технічних помилок у позовній заяві (а.с.156-157) позивач просить суд внести зміни в § 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2019 №59, в частині дати зняття з усіх видів забезпечення з 15.03.2019, проте жодним чином не обґрунтовує необхідність внесення змін в інші розрахунки, проведені відповідачем, в тому числі вислуги років, які обмежуються датою 11.02.2019.
Відповідно до вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог зобов`язавши відповідача внести зміни в § 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2019 №59 змінивши дату проведення всіх розрахунків з позивачем з «11.02.2019» на «15.03.2019».
З огляду на вищенаведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно із частинами 1 та 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 5 прохальної частини заяви позивача про усунення технічних помилок у позовній заяві (а.с.156-157), ОСОБА_1 , просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачені витрати на правничу допомогу у розмірі 18 565,50 грн.
Положеннями статті 134 Кодексу встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката; розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Представником позивача до матеріалів справи долучено акт прийняття робіт, розрахунок витрат на правничу допомогу від 21.05.2019 та квитанцію серії ВГ №16 (а.с.42, 43).
Відповідно до абзацу 6 пункту 2.3 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 19.02.2001 №72, розрахунки готівкою підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами проводяться із застосуванням прибуткових та видаткових касових ордерів, касових і товарних чеків, розрахункових квитанцій, проїзних документів тощо, які підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, а також рахунків-фактур, договорів, угод, контрактів, актів закупівлі товарів тощо.
Зі змісту наявного у матеріалах справи договору про надання правової допомоги від 14.04.2019, акта прийняття робіт та розрахунку витрат на правничу допомогу неможливо встановити, що надання представником правової допомоги позивачу та відповідно сплата останнім гонорару пов`язані із підготовкою та розглядом даної адміністративної справи.
Разом з цим, під час судового розгляду справи представник позивача відмовився виконати вимогу суду та надати для огляду книгу доходів та витрат за відповідний період.
Відтак, судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії 44 окремої артилерійської бригади (військової частини НОМЕР_1 ).
Внести зміни в §3 наказу командира 44 окремої артилерійської бригади (військової частини НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 04 січня 2019 року №2-РС, а саме: про звільнення - з 15 березня 2019 року з військової служби у відставку за підпунктом "б)" (за станом здоров`я) пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - прапорщика ОСОБА_1 , начальника зв`язку - командира взводу управління кадру 59 гаубичного артилерійського дивізіону кадру 45 окремої артилерійської бригади, ВОС - 1210003.
Внести зміни в § 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2019 №59, в частині підстави звільнення, а саме: за підпунктом "б)" (за станом здоров`я) пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Внести зміни в § 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2019 №59, в частині дати зняття з усіх видів забезпечення, а саме: цифри і слова "11 лютого 2019 року" змінити на "15 березня 2019 року".
Провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) усіх видів грошового забезпечення по 15 березня 2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ;

відповідач: 44 Окрема артилерійська бригада (військова частина НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення складене в повному обсязі 27 серпня 2019 р.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.