Справа № 760/16384/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 серпня 2019 року м. Київ № 760/16384/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
додоУправління пенсійного фонду України
про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-,
В С Т А Н О В И В:

05.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Управління пенсійного фонду України, в якому просить суд

1) дії Управління пенсійного фонду України щодо нарахування та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірах нижче ніж гарантовані ОСОБА_1 . ст. ст. 50, 54 Закону Україні «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; державну пенсію 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю 75% мінімальної пенсії за - за термін з січня 2011року і до мого звернення до суду- визнати неправомірними;

2) дії Управління пенсійного фонду України що до відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірах як це визначено ст. ст. 50, 54 Закону України №796-12 з січня 2011 року і до звернення до суду - визнати протиправними;

3) зобов`язати Управління пенсійного фонду України провести, перерахунок та виплатити призначену ОСОБА_1 державну пенсію 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю 75% мінімальної пенсії за віком, які гарантовані ОСОБА_1 державою за термін з січня 2011 року і до звернення до суду відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

4) зобов`язати Управління пенсійного фонду України у подальшому призначати, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 , державну пенсію 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю 75% мінімальної пенсії за віком - відповідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2019 вказану справу передано до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Вказана справа надійшла до Окружного адміністративного суду м. Києва 13.08.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями вказану адміністративну справу 14.08.2019 розподілено на суддю ОАС м. Києва Кармазіна О.А.

15.08.2019 дану адміністративну справу передано судді.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд встановив наявність підстав для відмови у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Так, сул зазначає, що предметом звернення до суду з даним позовом є неправомірність та протиправність дій органів пенсійного фонду щодо перерахунку та виплатити державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірах як це визначено ст. ст. 50, 54 Закону України №796-12 з січня 2011 року і до звернення до суду та як наслідок позивач просить суд зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 державну пенсію 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю 75% мінімальної пенсії за віком, які гарантовані ОСОБА_1 державою за термін з січня 2011року і до звернення до суду відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

В той же час, суд зазначає, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 у справі № 2а-1718/11 позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

визнано дії управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі міста Києва щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі передбаченому відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірними;

зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі міста Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державну пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, які 'передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за відповідний період, з урахуванням проведених виплати та виплачувати в подальшому.

Також постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 у справі № 2-а-1185/11 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі міста Києва щодо відмови у здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 26.02.2010;

зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 , як інваліду II групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою у розмірі не менше 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, які 'передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 26.02.2010 та проводити перерахунок та виплату і в подальшому, за виключенням виплат здійснених у 2010-2011 роках.

Тобто, проаналізувавши обставини, викладені у позовній заяві, зміст позовних вимог та сторони, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із невиконанням Управління пенсійного фонду України в Солом`янському районі міста Києва постанов Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 у справі № 2а-1718/11 та від 18.04.2011 у справі № 2-а-1185/11, які набрали законної сили.

Суд зазначає, що сторонами у даній справі є ОСОБА_1 та Управління пенсійного фонду України, натомість підставами для звернення до суду з даним позовом є невиконання Управлінням пенсійного фонду України вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанов Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 у справі № 2а-1718/11 та від 18.04.2011 у справі № 2-а-1185/11, які набрали законної сили.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на перше, що згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Більш того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Верховний Суд також зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, щодо яких вже прийнято судове рішення.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18), від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 (адміністративне провадження № К/9901/1062/19).

По-друге, ч. 1 ст. 373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Вказана правова позиція узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а (провадження № 11-1193апп18).

Враховуючи викладене, даний спір не підлягає судовому розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160-162, 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження ОСОБА_1 , - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Звернути увагу позивача на ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до положень ст. 170 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено в порядку, визначеному ст.ст. 292-297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя О.А. Кармазін