Справа № 640/7572/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7572/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Ісаєнко Ю.А., Кузьменка В.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила:

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо прийняття у виконавчому провадженні №20786605 постанови від 29.03.2019 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кеди М.В. від 29.03.2019 року про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження №20786605.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що виконавчий документ, який перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві був повернутий стягувачу за його заявою без виконання, а тому відповідачем протиправно прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо прийняття у виконавчому провадженні №20786605 постанови від 29.03.2019 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кеди М.В. від 29.03.2019 року про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження №20786605.

В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 23.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. в рахунок погашення заборгованості за договором іпотеки, укладеного 04.07.2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ «РОДОВІД БАНК», в розмірі 500 2635, 18 грн. вчинено виконавчий напис №533 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належать на праві власності боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві від 06 серпня 2010 року відкрито виконавче провадження ВП № 20786605 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. від 23.04.2010 року №533 про звернення стягнення на квартири № 1 і № 2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що належать на праві власності боржнику ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартир задовольнити вимоги ПАТ «Родовід Банк» у розмірі 5002635,18 гри.

01 червня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві стягувачу - ПАТ «Родовід Банк» надіслано вимогу щодо надання інформації про залишок заборгованості за виконавчим написом №533.

13 червня 2018 року ПАТ «Родовід Банк» надіслав відповідь на вимогу державного виконавця, в якій зазначив, що станом на 13 червня 2018 року виконавчий напис не виконано, жодних коштів стягувачу у рахунок погашення заборгованості не надходило.

25 січня 2019 року Стягувачем - ПАТ «Родовід Банк» подано начальнику Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві клопотання про повернення виконавчого напису без виконання.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 29 березня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

29 березня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП №20786605 про стягнення виконавчого збору, згідно якої з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 500 263,52 грн. на підставі частини 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі за текстом - «Закон № 1404-VIII») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII визначено, що до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону віднесено виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 1 статті 27 Закону № 1404-VІІІ установлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Суд першої інстанції задовольняючи позов послався на позицію, висловлену Верховним Судом в постанові у справі № 824/172/18-а від 19 червня 2019 року, в якій Верховний Суд вказав, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Такого висновку Верховний суд дійшов з положення частини 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (предметом спору у справі № 824/172/18-а була постанова про стягнення виконавчого збору від 02 лютого 2018 року).

Водночас Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання від 03 липня 2018 року № 2475-VIII (набрав чинності 28 серпня 2018 року) у частині другій статті 27 Закону № 1404-VІІІ слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Предметом спору у даній справі є постанова про стягнення виконавчого збору від 29 березня 2019 року, а тому підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від фактично стягнутої суми.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, а твердження скаржника про те, що до спірних правовідносин підялгає застосуванню Закон № 1404-VІІІ у редакції, що була чинною до 28.08.2018 р., є помилковим внаслідок неправильного розуміння дії законодавчих актів в часі.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя В.В.Кузьменко