Справа № 160/7171/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року Справа № 160/7171/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
30.07.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 18.07.2019 року №58566470, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
14.08.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі №160/7171/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22.08.2019 року о 11:10 год.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року по справі №160/7661/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, починаючи з пенсійної виплати за січень 2016 року, здійснити перерахунок та виплату належних ОСОБА_1 щомісячних пенсійних виплат у розмірі 76% грошового забезпечення. На виконання вказаного рішення 18.02.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було проведено перерахунок пенсії, згідно якого доплата за період з 17.01.2019 року по 28.02.2019 року у розмірі 861,16 грн. виплачена у березні 2019 року; доплата за період з 01.01.2016 року по 16.01.2019 року у розмірі 21 192,14 грн. буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». З 01.03.2019 року ОСОБА_1 , з урахуванням рішення суду від 17.12.2018 року, отримує пенсію у розмірі 7 351,18 грн. Зазначене, на думку представника позивача, покладені судом обов`язки виконанні добровільно в порядку, встановленим рішенням суду та в межах повноважень. Проте, не враховуючи отриману інформацію про добровільне виконання рішення суду, державним виконавцем 18.07.2019 року винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення. Позивач не погоджується із зазначеної постановою про накладення штрафу та вважає, що при її винесенні державним виконавцем було порушено приписи ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки істотною умовою накладення штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин, в той час як Законом не передбачено накладення штрафу за часткове невиконання рішення суду, як це зазначено в обґрунтуванні постанови.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.08.2019 року звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
22.08.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем рішення суду виконано частково. Представник відповідача зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області самостійно розстрочено виконання рішення суду в частині виплати нарахованих коштів, що суперечить вимогам ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, відповідач зазначає, що у позивача, який є боржником у виконавчому провадженні №58566470 відсутні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому позивач зобов`язаний здійснити виплату за вказаним перерахунком у повному обсязі у примусовому порядку, а не у добровільному порядку за приписами постанови Кабінету Міністрів України №649.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позов просив здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наведені норми процесуального права, клопотання представника позивача і відповідача про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року у справі №160/7661/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, починаючи з пенсійної виплати за січень 2016 року, здійснити перерахунок та виплату належних ОСОБА_1 щомісячних пенсійних виплат у розмірі 76% грошового забезпечення.
26.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 11.07.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/7661/18.
Так, 11.03.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Клименко Н.О. було відкрито виконавче провадження ВП №58566470 з виконання виконавчого листа від 15.02.2019 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/7661/18 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області починаючи з пенсійної виплати за січень 2016 року, здійснити перерахунок та виплату належних ОСОБА_1 щомісячних пенсійних виплат у розмірі 76% грошового забезпечення, що підтверджується копією відповідної постанови, наявної у матеріалах справи.
Листом від 25.03.2019 року №6267/08-01/26 Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повідомило державну виконавчу службу про виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та вказано, що доплата за період з 17.01.2019 року по 28.02.2019 року у розмірі 861,16 грн. виплачена у березні 2019 року; доплата за період з 01.01.2016 року по 16.01.2019 року у розмірі 21 192,14 грн. буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
26.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою в якій повідомив, що станом на 26.04.2019 року пенсійним органом рішення суду не виконано, виплату належних сум не здійснено, у зв`язку з чим наполягав на виконанні рішення суду до повного виконання.
Проте, 18.07.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. за невиконання боржником рішення суду в повному обсязі було прийнято постанову про накладення штрафу ВП №58566470.
Не погоджуючись із вказаною постановою Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області звернулось із адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Отже, спір між сторонами виник з приводу винесення постанови про накладення штрафу за невиконання боржником без поважних причин рішення суду.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 4 статті 372 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону №1404-VIII).
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону №1404-VIII).
З аналізу вказаних норм вбачається, що Законом №1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. Тому на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що листом від 25.03.2019 року №6267/08-01/26 Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повідомило державну виконавчу службу про виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та вказано, що доплата за період з 17.01.2019 року по 28.02.2019 року у розмірі 861,16 грн. виплачена у березні 2019 року; доплата за період з 01.01.2016 року по 16.01.2019 року у розмірі 21 192,14 грн. буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Отже, позивачем було частково виконано рішення суду від 17.12.2018 року, що виключає відповідальність, передбачену ст. 75 Закону №1404-VII, саме за невиконання судового рішення.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що, накладаючи штраф постановою від 18.07.2019 року на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, державний виконавець діяв не у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 18.07.2019 року ВП №58566470, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець