Справа № 569/19619/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8131/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Сеника Р.П.., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у справі № 569/19619/18 (головуючий суддя Бердій М.А., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Рівненської митниці ДФС Іванова Івана Івановича, Рівненської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову заступника начальника Рівненської митниці ДФС Іванова Івана Івановича від 04 жовтня 2018 року за № 0550/20400/18 у справі про порушення митних правил, якою він (позивач) притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України, з накладенням штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми, що складає 104610,30 грн.

Рішенням від 25 червня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його необґрунтованим, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі позивач також зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про наявність в його діях умислу на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Таких висновків суд дійшов на підставі того, що від імені ОСОБА_1 митниці подано документ купівлі - продажу №б/н від 13 жовтня 2017 року, що містить неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості легкового автомобіля.

При цьому суд залишив поза увагою той факт, що зазначений документ у встановленому законом порядку недостовірним не визнаний, а до цього часу є чинним.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 мав прямий умисел на використання документа з недостовірними відомостями з метою заниження розміру митних платежів суперечать обставинам справи та матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Так, ОСОБА_1 безпосередньо не купував зазначений легковий автомобіль за кордоном та не ввозив його на митну територію України, а тому не був жодним чином усвідомлений про документи, на підставі яких його куплено та ввезено.

Крім цього, декларантом у даному випадку був ФОП ОСОБА_2 , а позивач до процесу подання декларації фактично жодного відношення не мав.

Суд не досліджував у судовому засіданні документи Литовської Республіки, відповідно до яких стверджується, що автомобіль куплено за іншою вартістю, аніж задекларована, а тому висновки про порушення митних правил лише на основі інформації органів ДФС є порушенням принципу неупередженості суду.

Також, суд не звернув увагу на те, що згідно інформації митних органів Литовської Республіки даний транспортний засіб був вивезений з Литви за митною декларацією 17LTKR1000EK0930E4 від 13.10.2017. Відправником товару є литовське підприємство UAB ,,Celgodos transportas", отримувач - ОСОБА_1 . Зазначене може свідчити, що контрагент - Литовська фірма могла допустити помилку при наданні інформації митним органам Литовської Республіки на запит митних органів України.

Не може бути також належним та допустимим доказом беззаперечної наявності у діяннях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, пов`язаного з порушенням митних правил, і акт перевірки ГУ ДФС в Рівненській області, оскільки встановлені у ньому фактичні обставини стосуються лише заниження розміру митних платежів.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що довіреністю від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 придбати і доставити з-за кордону на його ім`я автомобілі та інші транспортні засоби будь-яких марок (моделей) за ціну та на умовах на власний розсуд, бути представником на митниці з питань проходження митного контролю та оформлення відповідних документів.

18 жовтня 2017 року ОСОБА_4 на підставі наданої позивачем ОСОБА_1 довіреності за №3101 від 12 жовтня 2017 року через Волинську митницю ДФС ввіз на територію України легковий автомобіль марки ,,Volkswagen", модель ,,Рassat" ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску. У якості підстави для переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України ОСОБА_4 подав органам доходів і зборів України наступні документи: документ купівлі-продажу № б/н від 13.10.2017 року, документ про реєстрацію транспортного засобу у Франції ,,Сегtificat dimmatriculation" № 2016FV09524 від 30 грудня 2016 року та довіреність від 12 жовтня 2017 року.

У відповідності до вищезазначених документів легковий автомобіль марки ,,Volkswagen", модель ,,Рassat" ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску був реалізований підприємством UAB ,,Gelgodos transportas" ОСОБА_1 за суму 9000,00 євро.

Переміщення транспортного засобу через митний кордон України здійснено за митною декларацією типу ІМ40ЕЕ №UА204010/2017/228952 від 17 жовтня 2017 року.

17 жовтня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) був укладений договір про надання інформаційно-консультаційних послуг по декларуванню та митному оформленню товарів №17/10-1.

Відповідно до п.1.1. замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати інформаційно-консультаційні послуги з декларування та митного оформлення товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів замовника, що переміщуються через митний кордон України. Дії пов`язані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України.

Згідно п.6.2 договору замовник несе повну юридичну відповідальність за достовірність даних в наданих ним документах виконавцю та митним органам.

18 жовтня 2017 року декларант ФОП ОСОБА_2 на підставі договору про надання інформаційно-консультаційних послуг по декларуванню та митному оформленню товарів №17/10-1 від 17.10.2017 року подав у Рівненську митницю ДФС митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204010/2017/229154 для проведення митного оформлення вищезазначеного автомобіля.

Митна вартість товару за даною митною декларацією заявлена декларантом із застосуванням основного методу (за ціною договору щодо товарів, які імпортуються) на суму 280286,29 грн. (або еквівалент 9000 Євро на дату проведення митного оформлення транспортного засобу).

04 липня 2018 року в Рівненську митницю ДФС надійшов лист з Державної фіскальної служби України №19778/7/99-99-19-02-01-17 від 27.06.2018 року, яким направлено інформацію митних органів Литовської Республіки стосовно експорту з Литви легкового автомобіля марки ,,Volkswagen", модель ,,Рassat" ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску. Митні органи Литовської Республіки повідомили, що вищезазначений транспортний засіб був вивезений з Литви за митною декларацією 17LTKR1000ЕК0930Е4 від 13.10.2017 року. Відправником товару є литовське підприємство UАВ ,,Gelgodos transportas", отримувач- ОСОБА_1 ..

При цьому митні органи Литовської Республіки надіслали документи, відповідно до яких ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль марки ,,Volkswagen", модель ,,Рassat" ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску у підприємства UАВ ,,Gelgodos transportas". Вартість транспортного засобу становить 12499 євро, що суперечить відомостям, наданим до митного оформлення митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA204010/2017/229154 від 18 жовтня 2017 року.

25 вересня 2018 року головний державний інспектор відділу оперативного реагування взаємодії з митними органами іноземних держав та моніторингу управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Рівненської митниці ДФС Вознюк М.С. склав відносно позивача ОСОБА_1 протокол за №0550/20400/18 про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.485 Митного кодексу України.

04 жовтня 2018 року заступник начальника Рівненської митниці ДФС Іванов Іван Іванович виніс постанову за № 0550/20400/18 у справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 485 Митного Кодексу України, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 104610,30 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів надав органу доходів і зборів документ купівлі-продажу №б/н від 13 жовтня 2017 року, що містить неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості легкового автомобіля, внаслідок чого зменшено розмір митних платежів на загальну суму 34870,10 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи про порушення митних правил відносно позивача ОСОБА_1 заступник начальника Рівненської митниці ДФС Іванов І.І. врахував усі зібрані та перевірені під час провадження у справах докази у їх сукупності і наклав стягнення, передбачене законом за дане порушення митних правил, тобто постановив законне та обґрунтоване рішення в межах санкції статті 485 Митного кодексу України з урахуванням всіх вимог чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу (МК) України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 489 МК України визначено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з приписами ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з' ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 1 статті 266 МК України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що договір купівлі-продажу № б/н від 13.10.2017 року та переміщення легкового автомобіля марки ,,Volkswagen", модель ,,Рassat" ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, через митний кордон України за митною декларацією типу ІМ40ЕЕ №UА204010/2017/228952 від 17 жовтня 2017 року здійснював ОСОБА_4 на підставі довіреності ОСОБА_1 . У наведених документах вартість автомобіля вказана в сумі 9000,00 євро.

Митне оформлення вищевказаного транспортного засобу здійснював декларант ФОП ОСОБА_2 на підставі укладеного з ОСОБА_1 договору про надання інформаційно-консультаційних послуг по декларуванню та митному оформленню товарів №17/10-1 від 17.10.2017 року.

Підставою для складення протоколу про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України є експортна митна декларація 17LTKR1000ЕК0930Е4 від 13.10.2017 року.

Між відомостями даної експортної декларації та наданими для оформлення транспортного засобу на територію України документами дійсно є розбіжності щодо вартості автомобіля.

В той же час, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ст. 485 МК України, оскільки позивач особисто не укладав договір купівлі-продажу № б/н від 13.10.2017 року не оформляв та не подавав митну декларацію типу ІМ40ЕЕ №UА204010/2017/228952 від 17 жовтня 2017 року.

Рівненська митниця ДФС, на яку в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надала суду належних і допустимих доказів того, що на час ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля позивач ОСОБА_1 достовірно знав про заниження вартості автомобіля в договорі купівлі-продажу та митній декларації.

Доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про доведеність вини позивача ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, базуються виключно на припущеннях.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем норм статті 526 МК України під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника (частина 1).

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил (частина 2).

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (частина 4).

Матеріалами справи підтверджено, що протокол про порушення митних правил за №0550/20400/18 від 25 вересня 2018 року складений за відсутності ОСОБА_1 , підпис останнього про повідомлення його про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у протоколі відсутній, пояснення в ОСОБА_1 по суті правопорушення не відбиралось, докази вручення позивачу листа-повідомлення про дату розгляду справи про порушення митних правил відсутні.

Розгляд справи про порушення ОСОБА_1 митних правил 04 жовтня 2018 року відбувся за його відсутності.

Митний орган не надав суду належних і допустимих доказів, що на час винесення оскарженої постанови він мав відомості про належне повідомлення позивача щодо дати розгляду протоколу.

Відповідно до статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки митний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України. Документи митних органів Литовської Республіки не є беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу щодо незаконного зменшення суми митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Також відповідач допустив обмеження прав ОСОБА_1 під час розгляду справи про порушення митних правил, що також є підставою для скасування постанови.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої постанови відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому визнає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

В силу приписів п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п.2 ч. 1 ст.315, ч. 1 ст. 317, ст. ст. 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у справі № 569/19619/18 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Постанову заступника начальника Рівненської митниці ДФС Іванова Івана Івановича від 04 жовтня 2018 року за № 0550/20400/18 в справі про порушення митних правил про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 104610,30 гривень, визнати протиправною і скасувати.

Провадження в справі про порушення митних правил № 0872/20500/19 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22.08.2019.