Справа № 620/1357/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1357/19 Суддя першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Лічевецького І.О.,

при секретарі - Кузик О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борзнянського районного суду Чернігівської області про визнання нечинним наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Борзнянського районного суду Чернігівської області про визнання нечинним наказу та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- винести судове рішення яким визнати нечинним наказ голови Борзнянського районного суду Чернігівської області на підставі ст.. 120 ч.1 Закону України «Про судоустрій і статус судді» та зобов`язати голову Борзнянського районного суду Чернігівської області виконати дії, що визначені ст.. 120 ч.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуюсь із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

16 серпня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 30290, головою Борзнянського районного суду Чернігівської області було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого, відповідач вважає оскаржувану ухвалу суд законною та обґрунтованою, адже вимоги, які є предметом розгляду даної справи, стосуються проходження та звільнення з публічної служби, до яких, у відповідності до положень ч.5 ст. 122 КАС України встановлюється спеціальний строк позовної давності в один місяць.

16.08.2019 року та 19.08.2019 року, відповідно до штампів вхідної кореспонденції суду Вх.№ 30206 та 30456, ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якому позивачем наголошено, що наказ від 20.03.2019 року про звільнення останнього із займаної осади був несподіваним, оскільки ОСОБА_1 перебував на лікуванні, в подальшому позивач намагався врегулювати спір адміністративним шляхом, зверненнями з заявами до голови суду, Чернігівського ТУ ДСА, Вищої ради правосуддя, і лише у зв`язку із не вирішенням питання, позивач був змушений звернутися із даним позовом до суду, у зв`язку з чим вважає пропуск строку вимушеним та необхідним поновити строк звернення до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.4, ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропущено місячний строк звернення до суду, який передбачений ч.5 ст. 122 КАС України, підстави, на які позивач посилається для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, за загальним правилом ст.. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, вищевказана правова норма містить також і інші, спеціальні строки звернення до суду, виходячи зі змісту позовних вимог.

Так, частиною 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Колегія суддів звертає увагу, що позов подається до адміністративного суду в межах строку звернення, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Така правова норма гарантує юридичну визначеність спірних публічно-правових відносин, стабільність функціонування суб`єктів владних повноважень, збереження доказів, дисциплінує учасників адміністративного процесу й унеможливлює зловживання процесуальними правами. Додержання строків звернення до суду з адміністративним позовом є одним із забезпечувальних факторів реалізації права на звернення до суду, визначеного в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; статті 55 Конституції України; частині першій статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України; рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Airey v. Ireland", "Ganci v. Italy", "Golder v. the United Kingdom", "Hadjianastassiou v. Greece", "Kreuz v. Poland", "Le Compte, Van Leuven And De Meyere v Belgium" (§ 51).

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з тим, при розгляді даної справи, колегія суддів враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у справі № 210/3915/17, відповідно до якого, Верховним Судом було зроблено висновок щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, саме у зв`язку з поданням позивачем скарги до вищестоящого органу та отримання відповіді про результати, після якої було подано позов до суду (за результатами розгляду Верховним судом було скасовано рішення попередніх інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду та направлено справу для продовження розгляду).

Верховним Судом було наголошено, що пропуск строку, визначеного нормами КАС України не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Так, з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 17.05.2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 9384/19, тобто з пропуском строку, встановленого чинними нормами КАС України.

Разом х тим позивачем неодноразово наголошено, що у вказаний період (з моменту отримання спірного наказу та датою звернення до суду) були ускладнення зі зверненням з важливих для позивача питань до певних установ, що було обумовлено змінами у розкладі їх роботи у перші тижні травня, крім того наказ від 20.03.2019 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади був для позивача несподіваним, оскільки останній перебував на лікуванні, в подальшому позивач намагався врегулювати спір адміністративним шляхом, зверненнями з заявами до голови суду, Чернігівського ТУ ДСА, Вищої ради правосуддя, і лише у зв`язку із не вирішенням питання, позивач був змушений звернутися із даним позовом до суду

На переконання колегії суддів та враховуючи висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними, а висновок суду першої інстанції щодо залишення позову без розгляду передчасним.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року - скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року - скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.В.Бєлова

І.О.Лічевецький

Повний текст виготовлено 20 серпня 2019 року.