Справа № 369/3397/19
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/3397/19
Провадження № 2-а/369/126/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.07.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Київській області Бабченко Ярослава Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Київській області Бабченко Я.О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 березня 2019 року він припаркував свій транспортний засіб «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Нова біля будинку № 3 в селі Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області.

Через деякий час неподалік від його транспортного засобу він помітив, що увімкнулися проблискові маячки синього кольору і до нього направився представник поліції.

На прохання інспектора були надані документи на транспортний засіб та посвідчення на право користування транспортним засобом. Додатково інспектор поліції вимагав надати страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Через деякий час інспектор вручив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 294286 від 10.03.2019 року.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн..

Позивач зазначив, що з винесеною постановою інспектора він не погодився, оскільки його транспортний засіб не здійснював рух і інспектор взводу № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Київській області Бабченко Я.О. здійснив перевірку документів без законних на те підстав.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати дії інспектора взводу № 2 роти № 2 УПП в Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бабченка Я.О. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 294286 від 10 березня 2019 року; провадження по адміністративній справі закрити; стягнути за рахунок асигнувань Департаменту патрульної поліції фактично понесені судові витрати у розмірі 3 000 грн..

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від представника позивача надійшла заява, в якій представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Розгляд справи представник позивача просив проводити без участі позивача та його представника.

У судове засідання відповідач інспектор взводу № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Київській області Бабченко Я.О. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент патрульної поліції, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Київській області Бабченком Я.О.було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 294286 від 10 березня 2019 року.

Згідно вказаної постанови встановлено, що 10 березня 2019 року о 21 год. 25 хв. в Київській області в с. Дмитрівка по вул. Нова, буд. 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1 , відсутність (не включена) під світка номерного знака в темну пору доби, та не мав при собі поліса обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. п. 2. 15 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 294286 від 10 березня 2019 рокуна ОСОБА_1 булонакладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Слід зазначити, що правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КУпАП України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008. «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

До суду від представника відповідача та третьої особи надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що твердження позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Представник відповідач також посилався на те, що сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, доказів вчинення правопорушення позивачем відповідачем до суду не надано.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що посилання представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, які викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують висновку суду, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, та які б беззаперечно доводили факт порушення позивачем правил дорожнього руху.

У відзиві на позовну заяву містяться лише посилання на нормативну базу, без посилань на належні і допустимі докази, які б могли підтвердити вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З цих підстав, внаслідок недоведеності вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки позивач винним себе у вчинені правопорушення не визнав і докази, що підтверджували б викладені в постанові обставини вчинення ним правопорушення, які надані відповідачами відхилені судом, а інших відповідач не надав, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо заявленої позивачем вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід зазначити, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, яка кореспондується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду. Однак адміністративні суди не наділені повноваженнями закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення, тому на підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення на його користь за рахунок асигнувань Департаменту патрульної поліції фактично понесені судові витрати у розмірі 3 000 грн., то суд відмовляє в її задоволенні, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 134, ч. 1 ст. 135 КАС України витрати на професійну правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Питання судових витрат, зокрема на правничу допомогу та проїзд, входять до предмету доказування та повинні підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Судом встановлено, що повноваження представника позивача адвоката Рибченко Н.М. підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 11.03.2019 року.

Однак в наданому суду акті виконання робіт не зазначено види виконаних робіт, дати їх виконання, тривалість та загальна вартість без виокремлення вартості кожного з них, що унеможливлює здійснення перевірки їх співмірності відповідно до вимог ч. 5 ст. 134 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення даної вимоги позивача про стягнення на його корсить судових витрат у розмірі 3000 грн..

Керуючись ст. ст. 9, 126, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 72, 77, 134, 135, 242, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Київській області Бабченко Ярослава Олександровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, перебаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, протиправними.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Київській області Бабченко Ярослава Олександровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 294286 від 10 березня 2019 року.

В решті позову відмовити.

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.