Справа № 640/2345/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 серпня 2019 року № 640/2345/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ТК Кредит»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ТК Кредит» (далі - позивач) звернулось із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення є незаконним; постановою Правління НБУ від 07.04.2016 № 241 було відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «ТК Кредит» та розпочато процедуру ліквідації банку; рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 493 від 08.04.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ТК Кредит» з 08.04.2016 до 07.04.2018 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ТК Кредит»; наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 130 від 08.04.2016 повноваження ліквідатора банку делеговано Грицаку І.Ю.; постановою ВАСУ від 20.04.2017 у справі № К/800/30133/16 скасовано постанову Правління НБУ від 07.04.2016 № 241; 30.05.2017, на підставі постанови ВАСУ, керівником ПАТ «КБ «ТК Кредит» зареєстровано в.о. Голови правління ОСОБА_3 .; ухвалою ВСУ виконання постанови ВАСУ від 20.04.2017 у справі № К/800/30133/16 було зупинено; оскільки виконання постанови ВАСУ від 20.04.2017 у справі № К/800/30133/16 зупинене, то станом на дату складання акту податкової перевірки та станом на дату винесення спірного податкового повідомлення-рішення на ПАТ «КБ «ТК Кредит» розповсюджується дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а єдиним повноважним керівником ПАТ «КБ «ТК Кредит», що може підписувати податкові документи, є Грицак І.Ю. ; позивач, як платник податків, неодноразово повідомляв ДПІ у Шевченківському районі та ГУ ДФС у м. Києві, що керівником банку є Грицак І.Ю. , а отже відповідач був обізнаний про цей факт; відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

18.02.2019 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/2345/19; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

19.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що податкова накладна № 33 від 20.10.2016 зареєстрована з порушенням законодавчо встановлених термінів; на підставі ст. 120-1 ПК України до позивача були застосовані штрафні санкції за порушення терміну реєстрації податкової накладної; згідно із ст. 75 ПК України реєстрація податкових накладних може бути предметом камеральної перевірки.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства в частині своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за жовтень 2016 року.

За результатами перевірки складено Акт від 17.09.2018 № 15900/26-15-12-07-20/20050951, яким встановлено порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Не погоджуючись із вказаним Актом, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ТК Кредит» Грицак І.Ю. звернувся до відповідача із запереченнями від 28.09.2018, в яких просив скасувати Акт камеральної перевірки.

Листом (вих. № 77060/10/26-15-12-07-18 від 05.10.2018) відповідач повідомив позивача, про залишення висновків Акту камеральної перевірки без змін.

09.10.2018 на підставі Акту камеральної перевірки № 15900/26-15-12-07-20/20050951 від 17.09.2018, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким відповідно до ст. 120-1 ПК України до позивача застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 21,13 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги відповідачем було прийнято рішення (вих. № 888/6/99-99-11-06-01-25 від 09.01.2019), яким податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 210 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 ст. 120 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

На підставі п. 120-1 ст. 120 ПК України відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018, згідно із яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 21,13 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної № 33 від 20.10.2016.

При цьому, в Акті камеральної перевірки № 15900/26-15-12-07-20/20050951 від 17.09.2018, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, зазначено, що відповідальними особами ПАТ «КБ «ТК Кредит» у періоді, що перевіряється, є керівник ОСОБА_3 . та головний бухгалтер ОСОБА_4 .

Втім, податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 прийнято відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства та без врахування всіх фактичних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Правління Національного банку України від 07.04.2016 № 241 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ТК Кредит» у вказаного банку відкликано банківську ліцензію Національного банку від 07.11.2011 № 82 та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій від 07.11.2011 № 82.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі вищезазначеної постанови Правління Національного банку України було прийнято рішення № 493 від 08.04.2016 «Про початок процедури ліквідації АТ КБ «ТК Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 130 від 08.04.2016 розпочато ліквідацію АТ КБ «ТК Кредит» з 08.04.2016 до 07.04.2018 включно; призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ «ТК Кредит» та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ КБ «ТК Кредит», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Грицаку І.Ю .

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 742 від 15.03.2018 продовжено строк здійснення ліквідаційної процедури АТ КБ «ТК Кредит» на один рік з 08.04.2018 по 07.04.2019 включно; продовжено повноваження ліквідатора АТ КБ «ТК Кредит» Грицака І.Ю . строком на один рік з 08.04.2018 по 07.04.2019 включно.

На підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 742 від 15.03.2018, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято наказ № 109 від 15.03.2018, згідно з яким продовжено строк здійснення ліквідаційної процедури АТ КБ «ТК Кредит» на один рік з 08.04.2018 по 07.04.2019 включно; продовжено повноваження ліквідатора АТ КБ «ТК Кредит» Грицака І.Ю . строком на один рік з 08.04.2018 по 07.04.2019 включно.

20.04.2017 Вищим адміністративним судом України прийнято постанову у справі № К/800/30133/16, якою:

- визнано протиправною постанову Правління Національного банку України № 877/БТ від 10.12.2015 «Про віднесення ПАТ КБ «ТК Кредит» до категорії проблемних та застосування особливого режиму контролю за діяльністю банку».

- визнано протиправними та скасовано пункти 1, 3, 4, 5 постанови Правління Національного банку України № 60/БТ від 09.02.2016 «Про віднесення ПАТ КБ «ТК Кредит» до категорії неплатоспроможних»;

- визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 241 від 07.04.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «ТК Кредит»;

- скасовано рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 133 від 09.02.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ КБ «ТК Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку»;

- скасовано рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 493 від 08.04.2016 «Про початок процедури ліквідації АТ КБ «ТК Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку»;

- зобов`язано Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наступні записи: від 17.02.2016 запис №2006115 про внесення зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи); від 16.03.2016 запис №3006115 про внесення зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна відомостей про керівника юридичної особи); від 15.04.2016 запис №4006115 про внесення рішення державного органу про припинення юридичної особи в результаті ліквідації; від 15.04.2016 запис №5006115 про внесення зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна відомостей про керівника юридичної особи);

- зобов`язати Національний банк України повернути ПАТ КБ «ТК Кредит» банківську ліцензію № 82 від 07.11.2011 ПАТ КБ «ТК Кредит» та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій № 82 від 07.11.2011 ПАТ КБ «ТК Кредит» та відновити інформацію про ПАТ КБ «ТК Кредит» як діючу банківську установу з відновленням функціонування кореспондентського рахунку ПАТ КБ «ТК Кредит» в Національному банку України, відновленням ПАТ КБ «ТК Кредит» в якості учасника системи електронних платежів (СЕП), відновленням ПАТ КБ «ТК Кредит» в якості абонента системи електронної пошти Національного банку України, відновленням роботи ПАТ КБ «ТК Кредит» у всіх інформаційних задачах Національного банку України до яких банк був підключений раніше, з відновленням інформаційного обміну ПАТ КБ «ТК Кредит» з державними установами, а саме: Фондом гарантування вкладів фізичних осіб; Державною митною службою України; Державним комітетом фінансового моніторингу України, дозволити усі початкові платежі банку ПАТ КБ «ТК Кредит» у системі електронних платежів (СЕП) та повідомити усі банки про відновлення роботи ПАТ КБ «ТК Кредит» у зазначених вище системах.

Натомість, ухвалою Верховного Суду України від 28.07.2017 виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017 у справі № К/800/30133/16 зупинено до розгляду справи Верховним Судом України. А постановою Верховного Суду України від 20.11.2018 у справі № 805/1312/16-а постанову Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017 у справі № К/800/30133/16 скасовано.

Відтак, зважаючи на зупинення виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017 у справі № К/800/30133/16 та на подальше її скасування, Національним банком України не було відновлено функціонування АТ КБ «ТК Кредит» в якості діючої банківської установи, а саме: не було повернуто банківську ліцензію, генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, не відновлено систему електронних платежів, не відновлено функціонування кореспондентського рахунку тощо, а отже ліквідаційна процедура АТ КБ «ТК Кредит» продовжується, а керівником АТ КБ «ТК Кредит» є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Грицак І.Ю .

Позивач неодноразово звертався до ГУ ДФС у м. Києві із листами (вих. № 173 від 29.08.2017, вих. № 209 від 23.11.2017), в яких повідомляв, що постанова Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017 у справі № К/800/30133/16 виконана не була, а отже єдиним повноважним керівником, що може підписувати податкову звітність ПАТ КБ «ТК Кредит», є Грицак І.Ю .

Натомість, вказані листи не були прийняті відповідачем до уваги.

За змістом ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов`язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частина 3 вказаної статті).

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним нормативно-правовим актом відносно Податкового кодексу України у правовідносинах щодо зобов`язань банків, в яких введено тимчасову адміністрацію та процедуру ліквідації.

Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, про що прямо зазначено в п. 1.3. ст. 1 ПК України.

З огляду на викладене до позивача не могли бути застосовані положення ПК України, зокрема, положення ст. 120-1, а відтак спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

До того ж суд акцентує увагу, що згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірного рішення.

Однак в порядку виконання обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не спростовані доводи позивача та не доведено правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за поданим адміністративним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ТК Кредит» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 09.10.2018 № .

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ТК Кредит» (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати у сумі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко