Справа № 620/656/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/656/19 Головуючий у 1 інстанції - Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач - Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Бєлової Л.В.

Ісаєнко Ю.А.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 23 січня 2019 року № 138 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області» в частині застосування до старшого інспектора-чергового ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догани.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року адміністративний позов - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 23.01.2019 № 138 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області» в частині застосування до старшого інспектора-чергового ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 . дисциплінарного стягнення - догана.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Скаргу обґрунтовано тим, що в ході проведеного службового розслідування було встановлено, що старшим інспектором-черговим ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції ОСОБА_1 11 грудня 2018 року було передчасно зроблено запис в книзі обліку осіб, що тримаються в ІТТ, про вибуття затриманого з метою приводу ОСОБА_3 , чим порушено вимоги підпункту 2.10.1 пункту 2.10 розділу 2 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20 січня 2005 року № 60дск, що призвело до порушення вимог статті 18 Закону України «Про національну поліцію».

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить службу в органах Національної поліції України на посаді старшого інспектора-чергового ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 23 січня 2019 року № 138 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області» позивачу за порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків, порушення вимог статті 18 Закону України «Про національну поліцію», вимог підпункту 2.10.1 пункту 2.10 розділу 2 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20 січня 2005 року № 60дск оголошено догану.

Вказаний наказ був виданий на підставі висновку службового розслідування за фактами, викладеними у рапорті начальника СОД ІТТ ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Лелюх С.М. від 17 грудня 2018 року № 898/124/19-2018, затвердженого начальником ГУНП в Чернігівській області Альохіним Е.В. 22 січня 2019 року.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що о 16:00 год. 10 грудня 2018 року оперуповноваженим СКП Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, на виконання ухвали Щорського районного суду про дозвіл на затримання, з метою приводу затримано підозрюваного ОСОБА_3 та цього ж дня, о 18:30 год. поміщено до ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області. З метою приводу ОСОБА_3 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 11 грудня 2018 року було створено конвойний наряд. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2018 року підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 30 днів з 11 грудня 2018 року по 09 січня 2019 року, взявши його під варту в залі суду. Проте, дану вимогу виконано не було, у зв`язку з тим, що конвойним нарядом ОСОБА_3 було залишено в суді без нагляду. Не дочекавшись рішення суду щодо обрання міри запобіжного заходу, черговим по ІТТ було здійснено записи про остаточне вибуття ОСОБА_3 з ізолятору.

Виявлені порушення стали можливими внаслідок порушення службової дисципліни, неналежного виконання посадових обов`язків старшим інспектором-черговим ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1, який 11 грудня 2018 року передчасно зробив запис в книзі обліку осіб, що тримаються в ІТТ, про вибуття затриманого з метою приводу ОСОБА_3 , чим порушив вимоги підпункту 2.10.1 пункту 2.10 розділу 2 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 № 60дск, що призвело до порушення вимог статті 18 Закону України «Про національну поліцію».

Позивач, вважаючи наказ відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправним, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 статті 18 Закону, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно ч.1 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

За нормами ч.1, 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.1 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок) передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно пункту 2 розділу VI Порядку, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2018 року за фактами, викладеними в рапорті начальника СОД ІТТ ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Лелюх С.М. від 17 грудня 2018 року № 898/124/1-2018, начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області видано наказ № 2307 про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії (а.с. 86).

Згідно висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Чернігівській області Альохіним Е.В. 22 січня 2019 року, Комісією встановлено, що 18 грудня 2018 року до ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт начальника СОД ІТТ ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Лелюх С.М. від 17 грудня 2018 року № 898/124/19-2018 за фактами недоліків, виявлених при перевірці ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області з питань дотримання встановленого порядку тримання та конвоювання, прав та законних інтересів затриманих і взятих під варту осіб (а.с. 104-107).

У вказаному рапорті зауважено, що о 16:00 год. 10 грудня 2018 року оперуповноваженим СКП Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, на виконання ухвали Щорського районного суду про дозвіл на затримання, з метою приводу затримано підозрюваного ОСОБА_3 та цього ж дня, о 18:30 поміщено до ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області. З метою приводу ОСОБА_3 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 11 грудня 2018 року було створено конвойний наряд у складі: начальник конвою - інспектор ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області лейтенант поліції ОСОБА_5.; поліцейський-водій - начальник конвою ГКС ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області старший сержант поліції Білоус О.В.; старший конвоїр - поліцейський ГКС ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області сержант поліції Трифонов О.М.; конвоїр - поліцейський ГКС ІТТ № 6 (м. Сновськ) ГУНП в Чернігівській області сержант поліції Лотоцький А.В. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2018 року підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 30 днів з 11 грудня 2018 року по 09 січня 2019 року, взявши його під варту в залі суду. Проте, дану вимогу виконано не було, у зв`язку з тим, що конвойним нарядом ОСОБА_3 було залишено в суді без нагляду. Не дочекавшись рішення суду щодо обрання міри запобіжного заходу, черговим по ІТТ було здійснено записи про остаточне вибуття ОСОБА_3 з ізолятору (а.с. 85).

Згідно пояснень лейтенанта поліції ОСОБА_5 , 11 грудня 2018 року о 12:30 групою конвойної служби було здійснено привід ОСОБА_3 до Щорського районного суду Чернігівської області для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Після доставлення затриманого, прибувши до ІТТ № 6, близько 12:50 повідомив чергового по ІТТ старшого інспектора - чергового ІТТ № 6 ОСОБА_1 про виконання приводу (а.с. 97).

Також, аналогічні пояснення було надано сержантом поліції Трифоновим О.М. (а.с. 98).

В ході службового розслідування ОСОБА_1 надав пояснення, в яких зазначив, що близько 12:50 ГКС ІТТ № 6 прибула до ІТТ № 6 та старший конвою інспектор ІТТ № 6 лейтенант поліції ОСОБА_5 повідомив, що привід ОСОБА_3 успішно виконано і він доставлений до Щорського районного суду Чернігівської області. Відразу після приводу ОСОБА_3 до Щорського районного суду Чернігівської області він вніс зміни в підсистемі itt «custody records» та книзі обліку осіб, що тримаються в ІТТ № 6, щодо його остаточного вибуття, на підставі п.1 ч.3 статті 190 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із втратою законної сили ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу (а.с. 99).

Водночас, з метою організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, дотримання законності, забезпечення надійної охорони під час проведення судових засідань та в перервах між ними, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26 травня 2015 року № 613/785/5/30/29/67/68 затверджено Інструкцію з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів.

Відповідно до пункту 23 Інструкції, з моменту доповіді начальника варти головуючому в судовому засіданні або судді-доповідачу про доставлення обвинувачених (підсудних), засуджених у суд і до закінчення судового засідання всі вказівки головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) щодо тримання обвинувачених (підсудних), засуджених та їх конвоювання (у разі проведення окремих процесуальних дій поза межами приміщення суду) є обов`язковими для начальника варти. Начальник варти при цьому, доповідає командирові підрозділу, начальникові органу внутрішніх справ щодо необхідності посилення варти.

Пунктом 24 Інструкції встановлено, що взяття під варту обвинуваченого чи засудженого, до якого під час судового засідання застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, здійснюється начальником варти за розпорядженням головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) після оголошення вироку або ухвали (постанови) суду.

В силу пункту 3.18 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 січня 2005 року № 60дск, начальник конвою здійснює оперативне керівництво нарядом з охорони підсудних (засуджених) і несе відповідальність за виконання конвойним нарядом установленого порядку їх охорони.

Отже, з наведеного вбачається, що обов`язок щодо належного конвоювання, тримання та охорони в суді обвинуваченого законодавством покладено саме на начальника конвою.

Крім того, згідно ч. 1 статті 191 КПК України, затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Відповідно до п.1 ч.3 статті 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду.

Так, 11 грудня 2018 року о 12:30 начальником конвою ОСОБА_5 було повідомлено старшого інспектора-чергового ІТТ № 6 ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 про виконання приводу та доставлення ОСОБА_3 до Щорського районного суду Чернігівської області, о 12:50 група конвойної служби ІТТ № 6 прибула до ІТТ № 6, де також начальником конвою було повідомлено про виконання приводу та доставлення ОСОБА_3 до Щорського районного суду Чернігівської області.

У зв`язку із отриманням позивачем даної інформації, на виконання вимог КПК України та Інструкції ОСОБА_1 було зроблено відповідний запис у книзі обліку осіб, що тримаються в ІТТ про остаточне вибуття обвинуваченого ОСОБА_3 . Вказаний запис позивачем зроблено, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_3 під охороною групи конвойної служби ІТТ № 6.

Наведене підтверджується листом Щорського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2019 року № 749/362/18/10462019, яким було роз`яснено, що ухвала суду про дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою приводу втратила законну силу з моменту приводу його до суду, тому, відсутні були підстави для здійснення охорони обвинуваченого під час розгляду клопотання про обрання останньому запобіжного заходу (а.с. 13).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2018 року підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, взявши його під варту в залі суду. Проте, дану вимогу суду виконано не було, оскільки, конвойним нарядом ОСОБА_3 . було залишено в суді без нагляду.

Колегія суддів вважає такі доводи помилковими, оскільки виконання такої ухвали суду стосувалося конвою, в той час, як позивач до його складу не входив.

Інших доказів чи тверджень, які б доводили наявність у діях позивача дисциплінарного порушення та невірне чи неповне встановлення судом обставин справи, а також помилкове застосування норм права, апелянтом не наведено.

Решта доводів та заперечень апелянта - висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Ісаєнко Ю.А.

Повний текст постанови виготовлено 19.08.2019 року.