Справа № 640/7515/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7515/19 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.,

за участю секретаря: Чуб Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, третя особа: Міністерство юстиції України про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось із заявою про забезпечення позову до суду першої інстанції, в якій просило суд:

- заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич Оксані Федорівні та будь-яким іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3 , а саме щодо: нежилих приміщень в літ. А загальною площею 3 904,9 кв.м. з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № № 3, 4, 5 (групи приміщень № 4), з № I по XVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № I по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № I по IV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № I по IV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № I по VI четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), № № І,, III п`ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), № № І, II, III шостого поверху - офіси; підземного паркінгу (в літ. А) загальною площею 409,60 кв.м.

Зокрема, у заяві про забезпечення позову вказано на очевидну протиправністю дій Нотаріуса з внесення 19.02.2019 до Державного реєстру прав записів про державну реєстрацію припинення запису про право власності ТОВ «Сонас» на предмет іпотеки, про державну реєстрацію права власності ПАТ «Актив-Банк» на предмет іпотеки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.05.2019 у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із зазначеним судовим рішенням подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу від 03.05.2019 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Укрексімбанк» про забезпечення позову.

На думку апелянта, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону, є необґрунтованою - постановлена з порушенням норм права за неповного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання щодо забезпечення позову, містить висновки, що не відповідають обставинам справи та матеріалам справи та є такою, що порушує права АТ «Укрексімбанк».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою не підтвердженою жодними доказами, а запропонованим заходом забезпечення позову фактично забороняється розпорядження нерухомим майном, яке належить третій особі, без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

15.08.2019 у судове засідання з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем виявлено лише припущення щодо порушення його прав у майбутньому, крім того, останній не надав суду достатніх та допустимих доказів того, що відповідачем вживаються заходи щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Вимога заявника заборонити іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії не є співмірною із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно зі змісту позовної заяви предметом позовних вимог є визнання протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни з внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.02.2019 записів: про державну реєстрацію припинення права власності ТОВ «Сонас» на нерухоме майно (нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3 904,9 кв.м, підземний паркінг (в літ. А) загальною площею 409,60 кв.м), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, а саме про припинення записів: № 14927665, № 14927491; про державну реєстрацію права власності ПАТ «КБ «Актив-Банк» на нерухоме майно (нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3 904,9 кв.м., підземний паркінг (в літ. А) загальною площею 409,60 кв.м.), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3: № 30359939, № 30357934.

В обґрунтування поданої заяви ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» зазначає, що існує об`єктивна необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову з огляду на наявність очевидних ознак протиправності дій суб`єкта владних повноважень (Нотаріуса) та порушення такими діями прав та інтересів позивача.

Відповідно до п. 2 частини другої ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За правилами частин першої - другої ст. 150 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою ст. 150 КАС України.

Згідно до абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, у відповідності до частини другої ст. 151 КАС України передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Колегія суддів вважає, що забезпечення позову, визначеним позивачем шляхом, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

При цьому доводи заявника щодо протиправних дій відповідача є, за своєю суттю, підставами позову, надання оцінки яким може здійснюватися виключно у ході судового розгляду справи по суті.

Щодо заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич Оксані Федорівні та будь-яким іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м . Київ , вул. Борисоглібська, буд. 3 , колегія суддів зазначає наступне.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, колегія суддів вважає, що пряма заборона відповідачу у вчиненні певних дій є втручанням в дискреційні повноваження приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, а тому задоволення заяви таким шляхом буде втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, що з урахуванням вимог чинного законодавства є неприпустимим.

При цьому, згідно з відзивом на апеляційну скаргу спірне нерухоме майно станом на даний час належить на праві власності ТОВ «БСД-1» на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 28.11.2017 у справі № 910/21911/14, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та постановою Верховного Суду від 26.09.2019.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені заявником обставини, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів того, що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують очевидну протиправність дій Нотаріуса з внесення 19.02.2019 до Державного реєстру прав записів про державну реєстрацію припинення запису про право власності ТОВ «Сонас» на предмет іпотеки, про державну реєстрацію права власності ПАТ «Актив-Банк» на предмет іпотеки.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20.08.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький