Справа № 300/663/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7148/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В, Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 300/663/19 за адміністративним позовом приватного підприємства «Лев» до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішень про коригування митної вартості товарів,-

суддя в 1-й інстанції - Кафарський В.В.,

час ухвалення рішення - 16.05.2019 року, 12:14 год,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 21.05.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Лев» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Івано-Франківської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00082 та №UA206000/2019/00187 та рішень про коригування митної вартості товарів за №UA206000/2019/000082/2 від 28.01.2019 та №UA206000/2019/000187/2 від 05.03.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів - транспортних засобів марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560 см. куб., марки «Ford», модель «Kuga», номер кузоваНОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 см. куб. та обраний метод їх визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00082 та №UA206000/2019/00187, а також рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206000/2019/000082/2 від 28.01.2019 та №UA206000/2019/000187/2 від 05.03.2019. Позивач вказує, що вартість автомобіля марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560 см. куб. згідно рахунку-фактури №2/S/2019 від 21.01.2019 становить 4 800,00 EUR. При перетині кордону України і декларуванні визначено митну вартість транспортного засобу за ціною договору. На переконання позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий позивачем перелік документів і необґрунтовано скоригував митну вартість автомобіля марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 . Як наслідок, застосування резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 4 800,00 EUR до 10 500,00 EUR суттєво порушує права позивача. Аналогічно, позивач вказує, що вартість автомобіля марки «Ford», модель «Kuga», номер кузоваНОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 см. куб. згідно рахунку-фактури №SM/06/2019 від 01.03.2019 становить 24 310,00 PLN. При перетині кордону України і декларуванні визначено митну вартість транспортного засобу за ціною договору. На переконання позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий позивачем перелік документів і необґрунтовано скоригував митну вартість автомобіля марки «Ford», модель «Kuga», номер кузова НОМЕР_3 . Як наслідок, застосування резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 24 310,00 PLN до 57 754,0 PLN суттєво порушує права позивача. На підставі вказаного позивач просить суд визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 300/663/19 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте із порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, що сплата відбувалася 14.01.2019 року згідно платіжного доручення №5, але фактура від 01.03.2019 року не була укладена на той момент. Також судом не досліджено те, що в зовнішньоекономічних договорах на ТЗ зазначається. що сплата має відбуватися частинами на банківські рахунки, відповідно має бути декілька платіжних доручень. Судом першої інстанції проігноровано розбіжності в реєстраційних документах а також те, що в копії МД країни відправлення №19PL402010Е025773 від 03.03.2019 року вказана сума 24510,00 PLN, а у фактурі 24310,00 PLN. Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 300/663/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору (рахунку-фактури) щодо транспортних засобів, які імпортуються, та не встановлено жодних інших обставин, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору рахунку-фактури. Відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортних засобів за ціною рахунків-фактур №2/S/2019 від 21.01.2019 та №SM/06/2019 від 01.03.2019 відповідно, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митних деклараціях.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Приватне підприємство «Лев» 21.01.2019 придбало у нерезидента Top cars bis транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560 см. куб (а.с. 43-44).

Декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA206010/2019/000450 від 24.01.2019, якою було задекларовано для митного оформлення вищезазначений автомобіль марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560 см. куб. У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 4 800,00 EUR (а.с. 96).

Декларантом одночасно із митною декларацією надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактуру №2/S/2019 від 21.01.2019, декларацію про походження товару №0380 від 21.01.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 04.10.2016 (а.с. 45-46), платіжний документ, що підтверджує вартість товару №5 від 14.01.2019 (а.с. 48), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №1 від 07.01.2019 (а.с. 41-42) та копію митної декларації 19PL351020Е0041477 від 21.01.2019 (а.с. 47).

Під час проведення митних формальностей за МД автоматичною системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) згенеровано наступні форми митного контролю: « 105-2. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів».

У зв`язку із вищенаведеними обставинами, Івано-Франківською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206000/2019/000082/2 від 28.01.2019, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України. 2-5 методи визначення митної вартості товару (стаття 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні (аналогічні) товари (стаття 59, стаття 60Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (стаття 62 і стаття 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 10 500,00 (а.с. 53).

Отже, в результаті коригування митна вартість вказаного транспортного засобу визначена в розмірі 10 500,00 EUR.

Також, у відповідності до частини 6 статті 54, частини 12 статті 264 Митного кодексу України, Івано-Франківською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00082, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару (а.с. 51-52).

28.01.2019 декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до Івано-Франківської митниці іншу електронну митну декларацію №UA206010/2019/000574, якою було задекларовано для митного оформлення вищезазначений автомобіль марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560 см. куб., потужність двигуна - 73кВт, кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 5, бувший у використанні, рік виготовлення 2016, ціна товару 4 800,00 EUR, коригування 151 495,16 грн. (а.с. 54).

Також Приватне підприємство «Лев» 01.03.2019 придбало у нерезидента МС Трейд ОСОБА_4 транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Ford», модель «Kuga», номер кузоваНОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 см. куб. (а.с. 58-59).

Декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA206010/2019/001577 від 04.03.2019, якою було задекларовано для митного оформлення вищезазначений автомобіль марки «Ford», модель «Kuga», номер кузоваНОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 см. куб. У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 24 310,00 PLN (а.с. 118).

Декларантом одночасно із митною декларацією надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактуру №SM/06/2019 від 01.03.2019 (а.с. 58-59), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 22.07.2015 (а.с. 60-61), платіжний документ, що підтверджує вартість товару №5 від 14.01.2019 (а.с. 64), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №31 від 31.12.2018 (а.с. 56-57) та копію митної декларації 19PL402010Е0251773 від 03.03.2019 (а.с. 62).

Під час проведення митних формальностей за МД автоматичною системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) згенеровано наступні форми митного контролю: « 105-2, 106-2. Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел».

У зв`язку із вищенаведеними обставинами, Івано-Франківською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206000/2019/000187/2 від 05.03.2019, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до статті 53 Митного кодексу України, а також наявними розбіжностями в документах. 2-5 методи визначення митної вартості товару (стаття 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні (аналогічні) товари (стаття 59, стаття 60Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (стаття 62 і стаття 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2. Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_3, валюта - EUR, вартість - 13 434,50 (а.с. 66).

Отже, в результаті коригування митна вартість вказаного транспортного засобу визначена в розмірі 13 434,50 EUR.

Також, у відповідності до частини 6 статті 54, частини 12 статті 264 Митного кодексу України, Івано-Франківською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00187, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару (а.с. 65).

06.03.2019 декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до Івано-Франківської митниці іншу електронну митну декларацію №UA206010/2019/001645, якою було задекларовано для митного оформлення вищезазначений автомобіль марки «Ford», модель «Kuga», номер кузоваНОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 см. куб., потужність двигуна - 132кВт, кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 5, бувший у використанні, рік виготовлення 2015, ціна товару 24 310 PLN, коригування 171 344,90 грн. (а.с. 67).

Не погоджуючись із такими відмовами відповідача у прийнятті митних декларацій та коригування митної вартості товарів, ПП «Лев» звернулося до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. відповідно до ст. 49 МК України

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частинами 1, 2 статті 51 МК України).

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Згідно частини 5 вказаної статті Митного Кодексу, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), в межах частини 2 статті 54 МК України здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В силу вимог частини 5 статті 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як свідчить зміст частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідач, в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оплата відбулася 14.01.2019 року а фактура від 01.03.2019 року. З приводу цього колегія суддів зазначає, що контракт між сторонами датується 07.01.2019 року, тобто суд не вбачає суперечності між наданими документами, а оплата здійснювалася на основі укладеного контракту.

Щодо оплати частинами, як доводу апелянта, колегія суддів зазначає, що у контракті є визначена його ціна, яка складає 4800, 00 Євро. Саме ця сума і була сплачена, відповідно до платіжного доручення. Також у контракті вказана кінцева дата здійснення оплати, а саме 14.01.2019 року. Платіжне доручення датоване саме 14.01.2019 року. Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Щодо посилань апелянта на виявлення митним органом ряду розбіжностей між поданими документами до митного оформлення, а саме в реєстраційному документі на автомобіль марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 власником вказано ТОВ Аутомотіве Італія, а в рахунку-фактурі продавцем вказується Top cars bis, а також в реєстраційному документі на автомобіль марки «Ford», модель «Kuga», номер кузоваНОМЕР_3 власником є ОСОБА_3 , а Продавцем виступає МС Трейд ОСОБА_4 , то суд зазначає наступне.

Так, із змісту технічного паспорту НОМЕР_6 на автомобіль марки «Citroen», модель «С4 Cactus», номер кузова НОМЕР_1 слідує, що оригінал технічного паспорта анульований з причин вивезення ТЗ у іншу країну ЄС Польщу (а.с. 46), а зі змісту реєстраційного документа №DR/BAN1971794 від 22.07.2015 на автомобіль марки «Ford», модель «Kuga», номер кузоваНОМЕР_3 слідує, що транспортний засіб знятий з реєстрації з причин вивезення.

Щодо суми 24510,00 PLN, вказаної у копії митної декларації країни відправлення, колегія суддів зазначає, що мова йде про статистичну вартість, що підтверджується перекладом, що міститься на 63 аркуші справи. Статистична вартість - це вартість, приписувана товарам відповідно до правил, встановлених в країні статистичного обліку.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору (рахунку-фактури) щодо транспортних засобів, які імпортуються, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частини 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору рахунку-фактури.

Відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортних засобів за ціною рахунків-фактур №2/S/2019 від 21.01.2019 та №SM/06/2019 від 01.03.2019 відповідно, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митних деклараціях.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 300/663/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 22.08.2019 року