Справа № 369/3122/19
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/3122/19
Провадження № 2-а/369/124/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бондар О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Окольникова Сергія Павловича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія НК №963254 від 28.02.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора патрульної поліції управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Окольникова С.П. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія НК № 963254 від 28.02.2019 року.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 28 лютого 2019 року відносно нього було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії НК № 963254 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Інспектором фактично не було зафіксовано порушення вимог Правил дорожнього руху України, які б доводило вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Дії інспектора позивач вважає протиправними, з винесеною постановою він не погоджується та вважає її незаконною.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

У судове засідання відповідач інспектор патрульної поліції управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Окольников С.П.не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року інспектор патрульної поліції управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Окольников С.П.виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 963254 від 28.02.2019 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28 лютого 2019 року водій ОСОБА_1 , керуючи на автомобілі «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на автодорозі Р06 (Н-24), здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимоги п. 14.6 (а)Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 963254 від 28 лютого 2019 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП України, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Статтею ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з абз. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч.1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Частиною 2 цієї статті визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив вказане правопорушення та не спростовано його твердження про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесене компетентною службовою особою в межах своїх повноважень. Представник відповідача у відзиві посилався на те, що на відеозаписі № інспектор ОСОБА_2 за допомогою службового планшету ознайомлював водія ОСОБА_1 , з відеозаписом вчиненого правопорушення. Також представник відповідача посилався на те, що відсутність запису в бланку постанови про технічний засіб, яким здійснювався відеозапис не може виступати самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі у випадку об`єктивної винуватості особи у вчиненні правопорушення. Інспектор патрульної поліції, врахувавши всі обставини, необхідні для розгляду справи, правомірно виніс постанову про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Судом було досліджено диск з відеозаписом з нагрудного знаку інспектора, які були надані представником відповідача разом з відзивом на позову заяву.

Однак, дослідивши надані відповідачем докази судом не встановлено, що позивачем ОСОБА_1 були порушені Правила дорожнього руху. На вказаних відео лише було відображено, як службова особа складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідачем суду не надано доказів фіксації правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у зв`язку з чим неможливо достовірно встановити, чи мав місце факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому поліцейським не доведено належними доказами вини позивача у порушенні п. 14.6 (а) ПДР України.

Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст. 77 КАС України суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з ненаданням доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 122 КУпАП, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 963254 від 28.02.2019 року скасувати.

Щодо заявленої позивачем вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід зазначити, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, яка кореспондується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду. Однак адміністративні суди не наділені повноваженнями закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення, тому на підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач просив поновити йому строк звернення, оскільки останній день оскарження постанови інспектора припав на вихідний день, тому до суду позивач звернувся в перший робочий день після вихідних.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про можливість поновлення позивачу строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 963254 від 28.02.2019 рокув порядку вимог ст. 121 КАС України.

Керуючись ст. ст. 122, 222, 245, 251, 254, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 20, 77, 121, 242, 286, 294 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Окольникова Сергія Павловичасерії серії НК № 963254 від 28.02.2019 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя Ковальчук Л.М.