Справа № 420/4617/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4617/19
У Х В А Л А
28 серпня 2019 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати наказ головного управління національної поліції в Одеській області №1403 від 19.06.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції в Одеській області №829 о/с від 08.07.2019 року про звільнення;
поновити ОСОБА_1 в поліції на посаді старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Одеській області;
стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2019 року і до моменту фактичного поновлення на посаді.
По-перше: в період з 11.01.2019 року по 08.07.2019 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні у різних медичних установах.
В період 09.07.2019 по 22.07.2019 року позивач пройшла медичну військово - лікарську комісію (ВЛК) у ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», де надала оригінали медичних довідок про перебування на лікуванні у медичних закладах за період часу з 11.01.2019 року по 08.07.2019 року.
По-друге: 01.07.2019 року позивачу стало відомо, що до поштового відділення № 98 Одеської дирекція ПАТ «Укрпошта», за адресою: м. Одеса, вул. Брестська, 16, на ім`я ОСОБА_1 надійшов рекомендований лист з повідомленням.
До вказаної дати, тобто до 02.07.2019, позивач не могла передбачити, що ГУНП в Одеській області, має намір незаконно та безпідставно звільнити позивача з органів внутрішніх справ.
Тобто, моментом коли ОСОБА_1 згідно із ч.2 ст.122 КАС України, дізналась про порушення своїх прав є момент, коли позивач дізналась саме про Наказ ГУНП в Одеській області № 1403 від 19.06.2019 року, тобто 02.07.2019.
По-третє, у зв`язку з недотриманням відповідачем вимог трудового законодавства в частині обов`язкового ознайомлення із наказом про звільнення особи пов`язаним наказом позивач опинилась в становищі, коли про існування оскаржуваного наказу стало відомо лише 02.07.2019, при отримані рекомендованого листа.
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просить поновити строк звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Розглянувши подану заяву суддя приходить до висновку про визнання поважними причин пропуску строку .
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Приписами ст. 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.
Згідно зі ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який у цивільному та господарському судочинстві визначений як строк позовної давності, а в адміністративному - строк звернення до суду.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії" визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про задоволення клопотання позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 123, 256, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.
Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.