Справа № 805/4461/18-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 серпня 2019 року

Київ

справа №805/4461/18-а

адміністративне провадження №К/9901/23323/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Ханової Р.Ф., Гусака М.Б.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі №805/4461/18-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека №263" до Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у м.Харцизьку Головного управління Міндоходів у Донецькій області №42 від 25.08.2015 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - ДФС) на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДФС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 у задоволенні клопотання ДФС про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу у цій справі залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших підстав для такого поновлення та доказами на їх підтвердження. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало зокрема те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку встановленого для її подання та наведені скаржником підстави для його поновлення визнані судом неповажними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 подано 21.06.2019 , тобто після спливу строку на апеляційне оскарження. При цьому, ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору. Ухвалою цього ж суду від 09.11.2018 апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків.

У клопотанні про поновлення строку відповідачем зазначено, що порушення строку відбулось у зв`язку з несплатою судового збору.

Апеляційний суд, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку, що зазначені ДФС причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку. При цьому апеляційний суд зауважив, вдруге апеляційна скарга подана після спливу одного тижня з дня сплати судового збору (13.06.2019), а така сплата відбулась після спливу більше десяти місяців з дня прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2019 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції 18.07.2019 ДФС подало клопотання, в якому просило продовжити строк на усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки податковий орган позбавлений можливості сплатити судовий збір. В той же час, пояснень та доказів щодо причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що апеляційна скарга була залишена без руху саме з огляду на необхідність надання скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших поважних причин такого пропуску. Оскільки скаржник замість зазначеного клопотання подав заяву про продовження строку на усунення недоліків з огляду на неможливість сплати судового збору, апеляційний суд застосував положення частини четвертої статті 299 КАС України.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки у поданому ним клопотанні повідомлялись поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а саме з огляду на існування дефіциту бюджету в частині сплати судового збору. Наголошено, що повторне звернення з апеляційною скаргою відбулось в межах строку, визначеного частиною другою статті 299 КАС України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача з огляду на ненадання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших поважних причин пропуску зазначеного строку. При цьому апеляційний суд встановив, що судовий збір за подання апеляційної скарги було сплачено позивачем ще 13.06.2019, що відповідно до матеріалів касаційної скарги скаржником не заперечується.

З огляду на вказане, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії. Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, як склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Частина друга статті 299 КАС України встановлює присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку, натомість не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строку на апеляційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 295 КАС України, який становить тридцять днів, і у цій справі такий строк пропущено, що не заперечується ДФС. Тому доводи скаржника про звернення з повторною апеляційною скаргою із дотриманням строку, встановленого часиною другою статті 299 КАС України є безпідставними.

Право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України, у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Донецькій області на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі №805/4461/18-а.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Р.Ф. Ханова

М.Б. Гусак ,

Судді Верховного Суду