Справа № 347/1236/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2019 р. Справа № 347/1236/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап?юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача Павлюк І.Я.

представника відповідача Боберського Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови від 06.11.2017 в частині, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - позивач) звернулося до Косівського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - відповідач, орган державної виконавчої служби) про скасування постанови державного виконавця від 06.11.2017 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 гривень і 69, 98 гривень витрат виконавчого провадження та зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою від 27.06.2019 Косівський районний суд Івано-Франківської області відкрив провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, а ухвалою від 16.07.2019 справу передав на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

09.08.2019 дана справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та ухвалою від 12.08.2019 призначена до судового розгляду.

В судовому засідання 16.08.2019 суд витребував у відповідача письмові докази, які в судове засідання 21.08.2019 представлені не були, у зв`язку з чим в розгляді справи продовжено перерву до 23.08.2019.

Заявлені позовні вимоги, мотивовані тим, що позивачем рішення суду виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання цього рішення, а тому відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» з позивача не підлягає стягненню виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Представник позивача заявлені позовні вимоги в судовому засіданні підтримала з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив, мотивуючи тим, що рішення суду примусове виконання, якого здійснюється у виконавчому провадженні ВП№55057038 виконано до відкриття виконавчого провадження тільки в частині нарахування належних сум, а в частині виплати цих сум залишається невиконаним, що усуває підстави для звільнення позивача від сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013, яка набрала законної сили 03.04.2013, зобов`язано Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 жовтня 2010 року з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

05.10.2017 Косівський районний суд Івано-Франківської області поновив ОСОБА_3 строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у вказаній справі та замінив сторону боржника у виконавчому документі.

17.10.2017 за вказаною постановою суду Косівським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист №2-а-2283/11 ОСОБА_3 , як стягувачу, який 20.10.2017 подав відповідачу заяву про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим документом.

06.11.2017 відповідач за виконавчим листом №2-а-2283/11 постановою відкрив виконавче провадження ВП №55057038, якою також постановив стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 12 800 гривень.

Згідно розпорядження №133485 від 19.04.2013 рішення суду про нарахування ОСОБА_3 щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 жовтня 2010 року з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконано до відкриття виконавчого провадження ВП 55057038.

Відповідно до поштового переказу та фіскального чеку від 27.12.2018 рішення суду про виплату ОСОБА_3 щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 жовтня 2010 року з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум виконано після відкриття виконавчого провадження.

27.05.2019 постановою відповідача вирішено стягнути з боржника у вказаному виконавчому провадженні витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 69, 98 гривень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (частина 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частини 5 коментованої статті Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, згідно частини 3 якої у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження (абзац 3 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Виходячи з наведених норм матеріального права, суд зазначає, що добровільне виконання боржником своїх зобов`язань можливе виключно до моменту відкриття виконавчого провадження в повному обсязі, що є підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та звільнення боржника від обов`язку сплати виконавчого збору.

Суд встановив, що виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_3 щомісячного підвищення до пенсії здійснено позивачем 27.12.2018, тобто в рамках виконавчого провадження, розпочатого 06.11.2017.

Таким чином, позивачем, як боржником за виконавчим листом №2-а-2283/11 від 17.10.2017 до відкриття виконавчого провадження ВП №55057038 не виконано зобов`язання в частині виплати ОСОБА_3 щомісячного підвищення до пенсії.

Суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості добровільного виконання зобов`язання до моменту відкриття виконавчого провадження за відповідним виконавчим документом.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову від 27.05.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 69, 98 гривень, а також постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2017 в частині стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 12 800 гривень, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, фактичні та правові підстави скасування постанови державного виконавця від 06.11.2017 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 гривень і 69, 98 гривень витрат виконавчого провадження та зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судових витрат, які підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у справі не має.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, ) до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (індекс 76019, вул. Галицька, 45, м.Івано-Франківськ, ) про скасування постанови від 06.11.2017 в частині, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Суддя Остап`юк С.В.