Справа № 200/2368/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року справа №200/2368/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника відповідача Полєжая Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (головуючий 1 інстанції Кониченко О.М., повний текст складено 05 липня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/2368/19-а за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними рішеннями,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Констянтинівсько - Дружківського об`єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправними рішення, дії, бездіяльності, вчинені відповідачем у зв`язку з тривалим ухиленням від виконання рішення суду першої інстанції; стягнути відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн. за примушування до праці, незаконне подання відомостей до люстраційного реєстру, невжиття заходів у порушення рішення першої інстанції з припинення тривалого розповсюдження інформації, що принижує честь, гідність та нівелює ділову репутацію позивача та унеможливлює вільний вибір професії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм права та порушення конституційних норм у сфері прав людини, просить скасувати рішення суду, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом, не зважаючи на пропущений без поважних причин строк для подання відзиву, прийняв його до розгляду. Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, наполягає на тому, що у результаті невиконання рішення суду протягом тривалого часу не тільки позивач є постраждалою особою, а і його неповнолітні утриманці через відібрання права у позивача вільно обирати професію та гідно утримувати дітей. Через цькування позивача, яка є єдиним годувальником та представником інтересів неповнолітніх осіб, які перебувають на її утримуванні, відповідач у непрямий спосіб спричиняв їм шкоду через те, що позбавив матір можливості у повній мірі забезпечити їм гідні умови існування, що є пріоритетним напрямком та охороняється Державою.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував. Позивач до суду не прибула, повідомила про неможливість з`явитися до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої та під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 наказом від 16.11.2017 року № 93-ОС була призначена на посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії № 1 Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОУПФУ Донецької області (Констянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) (т. 1 а.с. 125).

Згідно Висновку Головного управління ДФС у Донецькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" встановлено не достовірність відомостей, визначених п. 2 частини п`ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_2 у Декларації (т.1 а.с. 139-143).

Відповідно Довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 12.03.2018 року № 1/02-42, як була складена відділом по роботі з персоналом відповідача за результатами проведеної перевірки встановлено, що до ОСОБА_2 застосовується заборона, передбачена частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Заборона застосовується на підставі ч. 8 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" (т 1 а.с. 142-143).

Також за результатами проведення перевірки було складено Повідомлення про звільнення особи (т. 1 а.с. 147).

Наказом від 12.03.2018 року № 15-ОС, припинено державну службу та звільнено ОСОБА_2 12.03.2018 року з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №1 за угодою сторін відповідно до частини 3 статті 86 Закону України від 10.12.2015 року № 889-V "Про державну службу". Підстава: висновок ГУ ДФС у Донецькій області № 7187/10/05-99-13-05 від 16.02.2018 року (т. 1 а.с. 144).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року по справі № 805/2257/18-а позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування висновку ГУ ДФС в Донецькій області від 16.02.2018 року № 7178/10/05-99-13-05 щодо встановлення недостовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади"; визнання протиправною та скасування Довідки про результати перевірки, складену Констянтинівсько - Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області № 1/08-42 від 12.03.2018 року, повідомлення про звільнення позивача з посади та застосування заборони від 12.03.2018 року, а також наказ від 12.03.2018 року № 15-ОС "Про припинення державної служби та звільнення позивача з посади"; поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 1 Констянтинівсько-Дружківського об`єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 12.03.2018 року; стягнення з Констянтинівсько-Дружківського об`єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.03.2018 року до моменту фактичного поновлення на службі; зобов`язання Констянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей - про застосування до позивача заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано наказ № 15-ОС про звільнення ОСОБА_2 від 12 березня 2018 року, поновлено позивача на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 Констянтинівсько-Дружківського об`єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2018 року по 14.08.2018 року та проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_2 заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади", в іншій частині позовних вимог було відмовлено. Рішення в частині поновлення на посаді та виплаті середнього заробітку за один місяць відповідно до ст.371 КАС України допущено до негайного виконання (т 1 а.с. 17-21).

15.08.2018 відповідачем виданий наказ № 53-ОС, яким позивача поновлено на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії № 1 та платіжним дорученням від 15.08.2018 № 206 виплачено середній заробіток за один місяць (т. 1 а.с.145, 149).

22 серпня 2018 року відповідач направив до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області лист за № №8339/12/14-46 з проханням вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відомості про застосування до ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) заборони, передбаченої ч. З ст. 1 Закону України «Про очищення влади» (т. 1 а.с. 151).

Листом від 03.10.2018 року Міністерство юстиції України повідомило відповідача, що з метою належного розгляду документів та прийняття рішення по суті, стосовно вилучення відомостей щодо ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», просить направити на адресу Міністерства юстиції України копію рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. по справі № 805/2257/18-а засвідчену відповідно до пункту 6.8.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 174, та належним чином оформленого підтвердження про набрання відповідним рішенням законної сили. Лист отриманий відповідачем 30.10.2018 року (т. 1 а.с. 152).

На запит Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 19.11.2018 за № 16792/13/14-4, Донецьким окружним адміністративним судом направлено на адресу відповідача повний текст рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року по справі № 805/2257/18-а, яке отримане відповідачем 10.01.2018 року (т. 1 а.с. 155-165).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року по справі №805/2257/18-а апеляційна скарга Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 805/2257/18-а була повернута відповідачу і рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року вступило в законну силу (т. 1 а.с. 24).

21 листопада 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом видані наступні виконавчі листи по справі № 805/2257/18-а: 1) Зобов`язати Констянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2018 року по 14.08.2018 року; 2) Зобов`язати Констянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_2 заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України «Про очищення влади»; 3) Судове рішення в частині поновлення на посаді та виплаті середнього заробітку за один місяць відповідно до ст.371 КАС України підлягає негайному виконанню; 4) Поновити ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 Констянтинівсько-Дружківського об`єднанного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (т.1 а.с. 38-41).

22.11.2018 року позивач звернулась до Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження (т. 1 а.с. 42).

Матеріали справи містять постанову старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 805/2257/18-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.02.2018 по 14.08.2018. Підстава: фактичне виконання рішення суду (т. 1 а.с. 192-194). Інших постанов про відкриття чи закінчення виконавчих проваджень матеріали справи не містять.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 по справі № 805/2257/18-а платіжним дорученням №598 від 27.11.2018 року позивачу виплачено 26806, 24 грн. середнього заробітку (т. 1 а.с.111).

23.01.2019 відповідач звернувся до Міністерства юстиції України (лист № 1790/12/14-50 (відправлений 25.01.2019 року), щодо вилучення відомостей щодо ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», додавши копію рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. по справі № 805/2257/18-а засвідчену відповідно до пункту 6.8.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №174 (т. 1 а.с.153).

Крім того, в матеріалах справи наявні копії: Наказу від 23.08.2018 року № 5-ВН, яким позивачу надана відпустка тривалістю 10 календарних днів з 27.08.2018 року по 05.09.2018 року; Наказу від 23.08.2018 року № 82-В, відповідно до якого позивачу надана відпустка тривалістю 5 календарних днів з 06.09.2018 року по 10.09.2018 року (т. 1 а.с. 169-170).

Відповідно до копій лікарняних листів, наданих відповідачем за період з 15 серпня 2018 року по 11 лютого 2019 року позивач перебувала на лікарняному: 15 серпня по 23 серпня 2018 року перебувала на лікарняному; 11 вересня по 29 вересня 2018 року перебувала на лікарняному;16 жовтня по 25 жовтня 2018 року перебувала на лікарняному; 09 листопада по 16 листопада 2018 року перебувала на лікарняному; 19 листопада по 12 грудня 2018 року перебувала на лікарняному (т. 1 а.с.171-177).

Листом Міністерства юстиції України від 24.5.2019 року № 20042/16747-33-19/13.3 було повідомлено позивача, що відомості відносно ОСОБА_2 були внесені до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовані положення Закону України «Про очищення влади» 26 березня 2018 року. 06 лютого 2019 року позивач була виключена із зазначеного реєстру (т. 1 а.с. 207).

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що на час звернення до суду позивач була виключена із реєстру осіб щодо яких були застосовані положення Закону України «Про очищення влади».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи не встановлено, а сторонами не надано до суду доказів того, що відповідачем приймались будь-які рішення в любій формі та за змістом, направлені на ухилення від виконання відповідачем судового рішення на користь позивача, як відсутні докази вчинення відповідачем дій/бездіяльності, направлених на ухилення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до п.1 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як підтверджено матеріалами справи, до Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження позивач звернулася до 22.11.2018 року (т. 1 а.с. 42). Інформацію про хід виконавчого провадження, у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства в позовній заяві не зазначила. Судом враховано, що на час звернення до суду рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 по справі № 805/2257/18-а виконано.

В апеляційній скарзі позивачем не спростовано висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів вчинення відповідачем дій/бездіяльності, направлених на ухилення виконання рішення суду.

Посилання на те, що суд прийняв до уваги поданий з пропущенням строку без поважних причин відзив є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено висновки суду першої інстанції та не спростовані доводами апеляційної скарги.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Навіть сам факт визнання судом протиправності дій відповідача не може бути виключною підставою для стягнення моральної шкоди за відсутності доказів причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Позовні вимоги щодо стягнення (відшкодування) моральної шкоди є похідними від позовних вимог про визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності, вчинені відповідачем у зв`язку з тривалим ухиленням від виконання рішення суду першої інстанції.

Оскільки позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 77 Кодексу адміністративного України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 200/2368/19-а - залишити без змін.

Повний текст складено 27 серпня 2019 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв