Справа № 160/726/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/726/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Лащенко Р.В., за участю представника позивача Яцишин О.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу

Міністерства економічного розвитку та торгівлі України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 року в адміністративній справі №160/726/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Неклеса О.М., повний текст рішення складено 24.05.2019 року)

за позовом Приватного підприємства "АВТОДЕН"

до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України третя особа: Державна фіскальна служба України

про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "АВТОДЕН" звернулася до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України третя особа: Державна фіскальна служба України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1028 від 24.07.2018 Про застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України в частині застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України до Приватного підприємства Автоден, зазначеного в пункті 1 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1028 від 24.07.2018 Про застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України;

- стягнути з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь Приватного підприємства Автоден (м. Дніпро, пров. Людмили Мокієвської, 5/47, ) кошти на відшкодування майнової шкоди заподіяної за протиправним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1028 від 24.07.2018 Про застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України у сумі 5 708 (п`ять тисяч сімсот вісім) грн. 92 коп.;

- стягнути з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь Приватного підприємства Автоден судові витрати сплачені за подання позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в силу приписів Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спеціальні санкції можуть бути застосовані до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності виключно в разі підтвердження у встановленому законодавством порядку факту порушення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності, чого відповідачем дотримано не було. Станом на дату винесення оскаржуваного наказу позивачем були вжиті заходи щодо приведення зовнішньоекономічної діяльності та пов`язаної з нею господарської діяльності у відповідність із нормами чинного законодавства, про що відповідача було завчасно повідомлено позивачем., а отже оскаржуваний наказ відповідачем прийнято без наявних на те підстав, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1028 від 24 липня 2018 року "Про застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України до приватного підприємство "АВТОДЕН". Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь Приватного підприємства АВТОДЕН суму майнової шкоди у загальному розмірі 5708,92 грн. (п`ять тисяч сімсот вісім гривень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що у зв`язку з надходженням до Мінекономрозвитку подання ДФС України від 25.04.2018р. № 7108/5/99-99-14-06-02-16 щодо застосування до ПП " АВТОДЕН" спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, яке за формою і змістом повністю відповідало вимогам ч.3 ст.37 Закону та Положенню про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, а тому у відповідача не було підстав для незастосування до ПП "АВТОДЕН" спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності. Також відповідач зазначав, що на момент розгляду адміністративної справи був відсутній предмет спору, оскільки оскаржуване рішення суб`єкта є нечинним та не може впливати, а тим більше порушувати права або законі інтереси позивача.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Інші представники сторін у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що

24.07.2018р. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України прийнято наказ № 1028 "Про застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності України" в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України до Приватного підприємство "АВТОДЕН", зазначеного в пункті 1 Додатку до наказу. Даний наказ прийнятий на підставі подання Державної фіскальної служби України від 25.04.2018р. вих. № 7108/5/99-99-14-06-02-16 Про застосування штрафних санкцій.

07.05.2018 р. вих. № 4102-13/19871-07 відповідач звернувся до позивача з листом, в якому позивача повідомлялося про подання Державної фіскальної служби України від 25.04.2018р. вих. № 7108/5/99-99-14-06-02-16 Про застосування штрафних санкцій до нього та про надання позивачу строку до 29.06.2018 р. для надання належним чином засвідчених копій матеріалів, які свідчать про усунення допущеного позивачем правопорушення Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті під час здійснення зовнішньоекономічних операцій.

14.05.2018р. позивач звернувся до відповідача листом № 14/1, з яким, на підтвердження вжиття заходів щодо приведення зовнішньоекономічної діяльності та пов`язаної з нею господарської діяльності у відповідність із нормами чинного законодавства, позивач надав відповідачу засвідчені копії документів про усунення порушень, а саме: копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 р. по справі № 804/1631/17, копію постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 р. по справі № 804/1631/17, копію платіжного доручення № 5557 від 08.06.2018 р., копію витягу з ЄДР щодо ПП АВТОДЕН, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком про направлення листа з вказаними документами відповідачу.

Позивач відповіді від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на вищевказаний лист не отримав. Дізнався про винесення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України оскаржуваного наказу з офіційного сайту, що підтверджується роздруківкою яка міститься в матеріалах справи.

Надалі, позивач 06.11.2018 р. звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Дніпра із заявками у встановленому порядку та отримав разові (індивідуальні) ліцензії на зовнішньоекономічну операцію від 14 листопада 2018 р. № П 7, № П 8, П 9.

15 листопада 2018 р. позивач листами № 1/11/18 та 02/11/18 звернувся до відповідача із клопотанням про скасування вищевказаних санкцій та із зверненням щодо причин, які призвели до порушення прав позивача та про вжиті заходи щодо приведення діяльності відповідача у відповідність із нормами законодавства, на що директором департаменту регулювання зовнішньоекономічної діяльності відповідача була дана відповідь про можливість розгляду питання про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, застосованої до підприємства, у разі надходження до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України довідки з усіх обслуговуючих банків (оригінали) про відсутність порушень законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями.

18.12.2018 р. позивач направив відповідачу оригінали довідок банків, а також копію інформаційного листа ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.11.2018 р. про відсутність станом на 27.11.2018 р. податкового боргу за ППР від 23.09.2016 р. № , правомірність якої була предметом судового розгляду по справі № 804/1631/17 від 23.01.2019р. своїм наказом № 72 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України скасувало дію спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до відповідача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" регулює види зовнішньоекономічної діяльності в Україні, включаючи зовнішню торгівлю, економічне, науково-технічне співробітництво, спеціалізацію та кооперацію в галузі виробництва, науки і техніки, економічні зв`язки в галузі будівництва, транспорту, експедиторських, страхових, розрахункових, кредитних та інших банківських операцій, надання різноманітних послуг.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічна діяльність це діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Відповідно до абз. 1 ст. 32 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" Україна як держава і всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб`єкти господарської діяльності несуть відповідальність за порушення цього або пов`язаних з ним законів України та/або своїх зобов`язань, які випливають з договорів (контрактів), тільки на умовах і в порядку, визначених законами України. Приписами ст. 35 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначено, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності несуть відповідальність у видах та формах, передбачених статтею 33 цього Закону, іншими законами України та/або зовнішньоекономічними договорами (контрактами). Частиною першою статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" за порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності передбачалася можливість застосування таких спеціальних санкцій

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб`єктами господарської діяльності своїх обов`язків згідно з цим або пов`язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб`єктами цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що санкції, визначені частиною першою статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", зокрема застосування індивідуального режиму ліцензування, є видом відповідальності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності за порушення певних заборон, обмежень або порядку здійснення зовнішньоекономічних операцій, тобто у даному випадку вимог статті 1 Закону № 185/94-ВР.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства. Як зазначалося, за порушення статті 1 Закону № 185/94-ВР на підставі подання Державної фіскальної служби України відповідач оскаржуваним наказом притягнув позивача до відповідальності, застосувавши до нього санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування.

Таким чином, будь-які санкції можуть бути застосовані до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності виключно в разі підтвердження у встановленому законодавством порядку факту порушення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або іноземним суб`єктом господарської діяльності цього або пов`язаних з ним законів України.

Так, оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на підставі подання Держаної фіскальної служби України від 25.04.2018р. вих. № 7108/5/99-99-14-06-02-16.

При цьому, відповідач самостійно здійснив перевірку факту наявності чи відсутності порушення відповідного законодавства з боку позивача, про що свідчить звернення відповідача до позивача з листом від 07.05.2018р. № 4102-13/19871-07 про надання інформації щодо усунення порушень із встановленням позивачу терміну до 29.06.2018 р.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що отримавши інформацію з підтверджуючими документами про усунення позивачем порушень в обсязі встановленому рішенням суду та про сплату позивачем суми санкцій, з урахування вказаного судового рішення, відповідач не мав підстав вважати наявним факт існування порушення, та відповідно не мав правових підстав, передбачених ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" для притягнення позивача до відповідальності, а тому оскаржуваний наказ, яким притягнуто позивача до відповідальності у вигляді індивідуального режиму ліцензування, є протиправним з часу його прийняття, тобто з 24.07.2018 р.

Крім того, наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1028 від 24.07.2018р. був прийнятий суб`єктом владних повноважень відповідно до ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", проте, цю статтю даного закону виключено на підставі Закону України "Про валюту і валютні операції" № 2473-VIII від 21.06.2018 р., який введено в дію 07.02.2019 (далі - Закон № 2473-VIII).

Будь-які застереження щодо застосування положень цього закону в частині, що стосується виключення статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" чи дії застосованих до прийняття цього закону спеціальних санкцій у вигляді індивідуального режиму ліцензування, у Законі № 2473-VIII не вказані. Окрім того, із введенням в дію Закону № 2473-VIII втратив чинність і Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" , з підстав порушення норм якого до позивача були застосовані спірні санкції згідно виключеної статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Таким чином, з 07.02.2019 р. законодавець фактично скасував відповідальність, до якої було притягнуто позивача оскаржуваним наказом.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, положення Закону № 2473-VIII, якими скасовано відповідальність у вигляді індивідуального режиму ліцензування, яка передбачалася статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", мають зворотну дію у часі, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що на день звернення позивачем з цим позовом, відповідач вже скасував оскаржуваний наказ, водночас порушені з боку Міністерства права позивача не вичерпала себе, у зв`язку з чим з метою ефективного відновлення порушених прав позивача задоволенню підлягають позовні вимоги щодо визнання оскаржуваного наказу протиправним.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було укладено зовнішньо-економічні контракти з нерезидентами України на імпорт товару № 17HY від 20.02.2017р. укладеному з SHANGHAI E-HENG IMPORT & EXPORT CO., LTD (Китай, Шанхай); № 28/2018/EX від 22.03.2018р. укладеному з JIASHAN YONGYUAN HOME TEXTILES CO., LTD (Китай, Жиашань); № ZHD/08/2018 від 15.08.2018р. укладеному з ZHANGJIAGANG HANDA RUBBER PRODUCTS CO. LTD (CHENGHANG, ZHANGJIAGANG CITI, JIANGSU PROVINCE, CHINA) (Китай, Чжанцзяган).

Відповідно до інвойсів товар за зовнішньо-економічними контрактами надійшов на територію України відповідно до відбиток печаток митного органу у грудні 2018 року.

Так, матеріалами справи підтверджено понесення витрат позивачем у сумі 3 510, 00 грн. за отримання експертних висновків Дніпропетровської торгово-промислової палати від 02.11.2018 за № ГО-2396/1, № ГО-2396/2, № ГО-2396/3 про відповідність контрактної ціни кон`юнктури ринку на товари, що поставляються за конкретною зовнішньоекономічною операцією (підтверджено договором про надання послуг, виставленим рахунком, платіжним дорученням про оплату виставленого рахунку, актом приймання передачі наданих послуг, висновком експерта); 1 098, 92 грн. за отримання разових (індивідуальних) ліцензій на поставку імпорту товару за зовнішньо-економічними контрактами № 17HY від 20.02.2017р., № ZHD/08/2018 від 15.08.2018р., № ZHD/08/2018 від 15.08.2018р. є оплатою 0,2 відсоткового адміністративного збору вартості товарів (продукції), що підтверджується платіжними дорученнями; 1 100, 00 грн. оплата банківських послуг за довідками обслуговуючих банків про відсутність порушень законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями.

Таким чином, у зв`язку із прийняттям відповідачем спірного наказу, позивач зазнав майнової шкоди у загальному розмірі 5708,92 грн., що підтверджено матеріалами справи.

З оглядну на зазначені обставини та враховуючи протиправність спірного наказу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення на користь позивача майнової шкоди у загальному розмірі 5708,92 грн.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 року в адміністративній справі №160/726/19 за позовом Приватного підприємства "АВТОДЕН" до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення майнової шкоди залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 року в адміністративній справі №160/726/19 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 21.08.2019 року, в повному обсязі постанова складена 23 серпня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва