Справа № 640/11825/19
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Кострової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу № 2 першої роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Георгієвської Юлії Ігорівни ( м. Харків вул. Шевченко б. 315-А) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, -
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що оскаржувані протоколи відносно нього складені з порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції.
Позивач в судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити оскільки протокол про адміністраине правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень.
Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії відповідача щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення серія ОБ№140433 від 30.05.2019року за ст.124 КУпАП, про адміністративне правопорушення серії ОБ № 140434 від 30.05.2019 року за ст. 122-4 КУпАП;про адміністративне правопорушення серії ОБ №140435 від 30.05.2019 року за ст.124 КУпАП.
Відповідно до обставин ДТП, викладених у вищевказаних протоколах про адміністративні правопорушення, від 30.05.2019, позивач, керуючи транспортним засобом Honda CRF 1000D, д.н.з НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , після чого залишив місце ДТП.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п.19 ст.4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Згідно з ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.
Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.122-4, ст.124 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів ( ст.221 КУпАП).
Тому, факт складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про фактичну вину в дорожньо- транспортній пригоді позивача.
Аналіз викладеного свідчить, що правильність складання протоколів зобов`язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій протокол є доказом.
Разом з тим, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом здійснюючим розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.
Тобто, протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов`язки для суб`єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків.
Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Таким чином, ані протокол, ані дії посадових осіб із його складання не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для нього, тобто не порушують права особи.
Відповідно до правової позиції, яка викладена в п. 17 Постанови Вищого адміністративного суду України (від 10.05.2018р., справа №760/9462/16-а), адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п.18 вищевказаної Постанови, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.
З вищевикладеного слідує, що оскаржувати особа може рішення (постанову) субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в даному випадку позивач оскаржує дії відповідача щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення, які тільки зафіксували факт вчинення адміністративного правопорушення, а не факт накладення на нього адміністративного стягнення.
При цьому суд зазначає, що повноваження поліцейського щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП передбачені ч.2 п.5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та ст. 255 КУпАП, а тому відповідач при складанні оскаржуваних протоколів про адміністративні правопорушення діяв в межах своїх повноважень.
За таких обставин позов задоволенню не підлягає.
Враховуючи відмову у задоволенні позову судові витрати у вигляді правничої допомоги стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу № 2 першої роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Георгієвської Юлії Ігорівни ( м. Харків вул. Шевченко б. 315-А) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Н.М. Бородіна