Справа № 440/1069/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 р.Справа № 440/1069/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 26.04.19 року по справі № 440/1069/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд: скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-17/58 від 11.02.2019 на суму 4052,50 грн та визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Полтавській області щодо її прийняття.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-17/58 від 11.02.2019.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначив, що згідно відомостей в ІКП по платежу - "єдиний внесок за себе" за ФОП ОСОБА_1 обліковується недоїмка в сумі 4892,04 грн. Оскільки позивачем вказана сума недоїмки не сплачена, 11.02.2019 було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-17/58 від 11.02.2019 на суму 4052,50. На підставі постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2014р. по справі № 816/4/14 вимога Лубенської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) № ф-17/58 від 13.11.2013р. на суму 5876,53 грн. вважається відкликаною, тобто вона не несе наслідків подальшого скерування її до орану ДВС для стягнення заборгованості. Але поряд з цим судовими рішеннями по справі № 816/4/14 не скасовані самі суми нарахування з єдиного внеску. За таких обставин позивачу не нараховується єдиний внесок з 01.04.2019. Предметом розгляду в даній справі є вимога про сплату боргу (недоїмки ) № Ф-17/58 від 11.02.2019р. на суму 4052,50 грн., яка винесена у зв`язку із зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка рахувалась за позивачем згідно даних інтегрованої картки платника податку, що відбулося за рахунок часткових надходжень коштів в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 3 Розділу VI Інструкції .

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 20.11.2003 зареєстрований у встановленому законом порядку як фізична особа - підприємець.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданого Полтавською облдержадміністрацією 29.03.1993.

11.02.2019 ГУ ДФС у Полтавській області на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-17/58, відповідно до якої позивачу визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розмірі 4052,50 грн.

Вважаючи вищевказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, а частина четверта статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на державне соціальне страхування" не містить застережень щодо її незастосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач не повинен сплачувати за себе єдиний внесок.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що до складу суми недоїмки (4052,50 грн) оскаржуваної вимоги входять суми: залишок боргу 1639,80 грн (період адміністрування єдиного внеску органами ПФУ); 3 квартал 2013 року - 1194,03 грн; 4 квартал 2013 року - 1218,67 грн.

Згідно із пунктом другим частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції на дату виникнення недоїмки - 2013 рік) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно із частиною четвертою статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Умови її призначення за віком визначені статтею 26 зазначеного Закону.

З викладеного слідує, що від сплати єдиного внеску звільняються пенсіонери, пенсія яких призначена відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Суд зазначає, що статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено додаткову соціальну гарантію для окремих категорій громадян, а саме: достроковий вихід на пенсію до встановленого законодавством строку за певних умов. Саме такою соціальною гарантією і скористався позивач при виході на пенсію.

Також суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 1 Закону України 07.07.2011 №3609-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України і деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" ст. 4 Закону України 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на державне соціальне страхування" доповнено частиною четвертою, згідно з якою особи, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу і обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ці зміни відповідно до частини першої розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3609-VI набули чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме, з 06.08.2011, тому нарахування сум щодо сплати єдиного внеску починаючи з серпня 2011 року є неправомірним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом не встановлено та відповідачем не наведено обставини щодо не розповсюдження на ОСОБА_1 положення частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на державне соціальне страхування".

Крім того, колегія суддів зазначає, що 25.04.2013 постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/1693/13-а, що набрала законної сили 09.07.2013, було задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про скасування вимоги про сплату боргу, визнано протиправною та скасовано вимогу від 11.02.2013 року № 245 про необхідність сплати ФОП ОСОБА_1 суми єдиного внеску в розмірі 3977,90 грн. Дана постанова залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2013 року.

22.01.2014 постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/4/14, що набрала законної сили 12.03.2014, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування вимоги про сплату боргу, зокрема скасовано вимогу № ф-17/58 від 13.11.2013 про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 5876,53 грн. Дана постанова залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2014.

Зокрема, судовими рішеннями встановлено, що вимоги державних органів щодо сплати ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, дії з нарахування йому такого внеску, є протиправними, оскільки будучи пенсіонером - підприємцем ОСОБА_1 правомірно користується пільгою, передбаченою ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"

Крім того, вказаними рішеннями встановлено правомірність користування ОСОБА_1 пільгою зі сплати єдиного внеску.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, а частина четверта статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на державне соціальне страхування" не містить застережень щодо її незастосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не повинен сплачувати за себе єдиний внесок.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є скасування вимоги №Ф-17/58 від 11.02.2019 на суму 4052,50 грн, як протиправної. Відповідно, в цій частині позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року по справі 440/1069/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року по справі № 440/1069/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 22.08.2019 року