Справа № 806/2180/18
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

22 серпня 2019 року

м. Київ
справа №806/2180/18
адміністративне провадження №К/9901/3389/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою Міністерства оборони України
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 (колегія суддів у складі головуючого судді Ватаманюка Р.В., Сторчака В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М.)
у справі №806/2180/18
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України,
третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання протиправним та скасування п. 7 рішення від 02.03.2018 №26, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

I. РУХ СПРАВИ

1. 16.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 10.06.2015 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.03.2018 №26;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 10.06.2015 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 з урахуванням виплаченого страхового відшкодування з обов`язкового державного страхування Міністерства оборони України.
2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018, прийнято нову постанову про задоволення позову.
3. У поданій касаційній скарзі Міністерство оборони України із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2000 № 73 ОСОБА_1 звільнено зі служби у відставку за станом здоров`я.
5. За результатами огляду ВЛК військової частини позивачу видано свідоцтво про хворобу № 73 від 16.05.2000, яким встановлено, що позивач непридатний до військової служби у мирний час та обмежено здатний у воєнний.
6. Довідкою МСЕК серія 2-18 ЖИЗ №078916 від 11.03.2002 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на ЧАЕС. Дату чергового перегляду встановлено 25.02.2005.
7. 26.07.2002 позивач отримав виплату страхового відшкодування з обов`язкового страхування військовослужбовців у сумі 1840 грн. за втрату 40% працездатності.
8. Довідками МСЕК серії ЖИК №055917 від 22.02.2005 та серії ЖИК №005387 від 25.02.2008, за результатами повторних обстежень позивачу продовжувалась ІІІ група інвалідності.
9. Згідно довідки МСЕК серії 12ААА №206464 від 16.06.2015 позивачу безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС, та видано посвідчення від 06.07.2015 серії НОМЕР_2 як інваліду 2 групи.
10. 26.12.2017 звернувся до Житомирського ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності з 10.06.2015 внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на ЧАЕС. До заяви долучено: копії довідок МСЕК; копію свідоцтва про хворобу; копію витягу з наказу про виключення з особового складу; копію паспорта; копія картки платника податків; копію картки реквізитів банку; копію довідки про відшкодування суми особистого страхування; копію довідки на підтвердження відсутності будь-яких соціальних виплат і допомог, згоду.
11. Відповідно до витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 02.03.2018 № 26, затвердженого Міністерством оборони України, розглянувши подані документи позивача, комісія прийняла рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
12. Такий висновок вмотивований тим, що під час первинного огляду позивача у 2002 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а зміна групи інвалідності відбулась понад дворічний термін. Крім того, позивач отримав страхову суму за державним обов`язковим страхуванням у 2002 році у зв`язку з втратою 40% працездатності.
13. Не погоджуючись з таким рішенням комісії Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
15. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для отримання позивачем вказаної грошової допомоги у зв`язку з тим, що первинне встановлення групи інвалідності відбулось у 2002 році тоді як за результатами повторного огляду встановлено вищу групу інвалідності лише у 2015 році.
16. Суд не погодився з доводами позивача щодо набуття ним відповідного статусу ще на час дії норм, які не передбачали зазначені обмеження в часі, у зв`язку з чим незалежно від часу зміни групи інвалідності, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, з урахуванням отриманої суми.
17. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності, тобто з 10.06.2015, незалежно від часу, що минув після звільнення його з військової служби. Особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.
18. Окрім того, Порядок №975 не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування його до осіб, які отримали первинну інвалідність до 01.01.2014 та до осіб, які проходили строкову військову службу в країнах, де велись бойові дії. А, отже, в розумінні вимог вказаних положень, позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права.
19. Разом з тим, за приписами п. 8 ст.16-3 Закону №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
20. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяв всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому рішення Міністерства оборони про відмову у призначені позивачу грошової допомоги, що оформлене протоколом засідання комісії МОУ від 02.03.2018 №26 є протиправним.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. Відповідач у касаційній скарзі наголошує на тому, що позивачу первинно інвалідність ІІІ групи встановлено 11.03.2002. Вища, ІІ група інвалідності встановлена 10.06.2015, тобто більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності
22. Зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми страхових коштів можлива лише у випадку, якщо вищу групу інвалідності встановлено не пізніше двох років після первинного встановлення інвалідності.
23. Також наголошує на тому, що предметом спору не було дослідження питання наявності у позивача права на отримання допомоги як такого, а наявність чи відсутність підстав для виплати допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності.
24. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, а тому він має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності, при цьому посилається на практику Верховного Суду.
25. Отже, доводи касаційної скарги та заперечень фактично збігаються з мотивами судових рішень, відповідно, першої та апеляційної інстанції.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, відзиву, оцінив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
27. Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
28. Станом на 11.03.2002, коли позивачу вперше було встановлено ІІІ групу інвалідності, Закон «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, що діяв у редакції, чинній з 11.02.2001, не передбачав виплати одноразової грошової допомоги. Соціальний захист військовослужбовців забезпечувався через механізм державного обов`язкового особистого страхування (ст. 16).
29. Норма про виплату одноразової грошової допомоги з`явилася вперше у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 № 3597-IV (набрав чинності 10.05.2006), яким Закон було викладено у новій редакції.
30. Згодом до цього Закону неодноразово вносилися зміни. Проте, вони не зачіпали позивача, оскільки за одержанням одноразової грошової допомоги він не звертався і, відповідно, її не отримав.
31. Згідно довідки МСЕК від 16.06.2015 позивачу з 10.06.2015 безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності. Захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС.
32. Відповідно до ч. 8, 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
33. На виконання цієї норми Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 було затверджено «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
34. У абз. 3 пункту 2 Постанови зазначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
35. Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
36. Отже, з 10.06.2015 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. Тому до цих правовідносин застосовується законодавство, що діяло станом на 10.06.2015. Відповідно до ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011-XII це право позивач міг реалізувати протягом трьох років з його дня виникнення, тобто до 10.06.2018.
37. 26.12.2017, тобто у межах трирічного строку, позивач звернувся до Житомирського ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності з 10.06.2015 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на ЧАЕС.
38. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на 10.06.2015) одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4).
39. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на 10.06.2015) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі … 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
40. Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
41. Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
42. Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
43. Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.
44. Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (2002) правової норми, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, не було. Ця норма згодом з`явилася у пункті 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII і почала діяти з 01.01.2014.
45. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII не стосується відповідальності особи, зазначений Закон має пряму дію у часі, тобто застосовується до правовідносин, які виникли або тривають після набрання ним чинності.
46. Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли до набрання чинності зазначеним Закону, тому пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII не застосовується до позивача.
47. У розвиток правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17, які стосується аналогічних правовідносин, Суд звертає увагу, що пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII може бути застосовано до осіб, яким первинне встановлення інвалідності відбулося після 01.01.2014.
48. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
49. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
50. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі №806/2180/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб