Справа № 300/199/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Біньковська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6127/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Глушко І.В., Затолочного В.С.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

представника апелянта: Прос Ю.В.

представника позивача: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі № 300/199/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ :

29.01.2019р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару № UA206010/2019/000154/2 від 10.01.2018р.

На обґрунтування вимог позивач зазначає, що 15.12.2018р. позивач придбав у нерезидента ОСОБА_3 (Нідерланди) транспортний засіб - марки SKODA, тип SUPERB 1.6 tdi, 25.07.2014 - дата першого допуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ціна продажу - 6900. Вважає, що митний орган протиправно, в порушення норм ст. 57 МК України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу та обраного методу його визначення, а саме, основного - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснив визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок чого прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості. Вважає, що відповідач протиправно поставив під сумнів весь поданий перелік документів та застосував резервний метод для визначення митної вартості товару. Збільшення такої вартості з 6900 євро на 9800 євро суттєво порушує права позивача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019р. позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби № UA206010/2019/000154/2 від 10.01.2019р.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу марки, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом (залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу), лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що декларантом до митного оформлення не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в ст. 53 МК України, підтверджуючих митну вартість даного транспортного засобу, а саме не було долучено банківського платіжного документу чи будь-якого іншого платіжного та/або бухгалтерського документу, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, висновки про вартість та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, транспортні ( перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення, інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник апелянта Прос Ю.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

15.12.2018р. позивач придбав у нерезидента ОСОБА_3 (Нідерланди) транспортний засіб - марки SKODA, тип SUPERB 1.6 tdi, 25.07.2014 - дата першого допуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ціна продажу - 6900.

10.01.2019р. декларантом ФОП ОСОБА_4 . який діяв в інтересах позивача, як одержувача товару, подано до митного органу електронну митну декларацію №UA206010/2019/400730, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль марки SKODA, модель SUPERB з дизельним типом двигуна, тип кузова - універсал, номер кузова НОМЕР_2 , 2014 року виготовлення, бувший у використанні, номер двигуна - немає даних, загальна кількість місць, включаючи водія - 5, потужність двигуна -77 кВт, виробник - SKODA AUTO AS, країна виробник - CZ.

Зокрема, у митній декларації №UA206010/2019/400730 самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 6900,00 EUR - графа « 42» митної декларації.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи, а саме:

- рахунок-фактуру №785122 від 15.12.2018р., в якому вказано покупця автомобіля марки SKODA, модель SUPERB, 2014 - дата першого допуску, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , - ОСОБА_5 , ціна продажу - 6900 (а.с.15, 16);

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/74968 від 24.12.2018р. (а.с.10);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 25.07.2014 р. (а.с.41, 42);

- копію декларації країни відправлення №18NLJPPOCEAGPFWD56 від 15.12.2018 (а.с.18);

- паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 22.07.1999р.

Отже, декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі необхідні документи, що передбачені в ст. 53 МК України. Тобто, вищевказані документи визначають ціну транспортного засобу в розмірі - у розмірі 6900 євро.

За результатами розгляду поданої декларації №UA206010/2019/400730 від 10.01.2019р. Івано-Франківською митницею ДФС винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA206010/2019/000154/2 від 10.01.2019р. згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), оскільки відсутня інформація щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України).

10.01.2019р. Івано-Франківською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206010/2019/00197, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

14.01.2019р. декларантом подано до митного органу митну декларацію за №UA206010/2019/401077, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль марки SKODA, модель SUPERB, 2014 року виготовлення, такий що був у використанні, номер кузова НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи водія - 5, потужність двигуна -77 кВт, тип двигуна - дизель, виробник - SKODA AUTO AS, країна виробник - CZ, та із зазначенням митної вартості товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 6900,00 EUR - графа 42 митної декларації, однак із зазначенням у графі 45 суми коригування - 224041,80

Так, згідно квитанції №38181683 від 14.01.2019р. сплачено доплату за митне оформлення ВМД в сумі 31155 грн.

Зокрема, у графі 33 рішення №UA206010/2019/400730 про коригування митної вартості зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з не наданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. 2-5 методи визначення митної вартості (ст. 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VІN - кодами: ТМВJJ73T8E9059994, валюта EUR, вартість - 9800,00». Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчинити дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України. Сума скоригованої митної вартості визначена у розмірі 9800,00 EUR.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст. 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст. 52 МК України).

Відповідно до ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Як визначено у ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МК України (ч.3 ст. 54 МК України).

При цьому в ч.6 ст. 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені ст. 53 МК України. Проте, відповідач не мав законних підстав для витребування додаткових документів та, як наслідок, для відмови в митному оформленні товару за заявленою митною вартістю, оскільки не довів, що подані декларантом документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В даній справі митний орган вважає, що декларант надав недостовірні митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з не наданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. 2-5 методи визначення митної вартості (ст. 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). Тобто, митний орган за таких обставин обґрунтовує подання декларантом додаткових документів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість, а тому відповідач необґрунтовано витребував у декларанта додаткові документи. При цьому апеляційний суд зазначає, що з інших документів, поданих при митному оформленні, зрозуміло, що продавцем є нерезидент Арвлад Карс (Нідерланди).

Вимоги ч.3-4 ст. 53 та ч.2 ст. 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що подані декларантом документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Оскільки з поданих декларантом документів видно, що він придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалося на підставі №UA206010/2019/400730 про, що свідчить рахунок-фактури №785122 від 15.12.2018, в якій вказано покупця автомобіля марки SKODA, модель SUPERB, 2014 - дата першого допуску, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , - ОСОБА_5 , ціна продажу - 6900, оплачено через касу 15.12.2018р., акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/74968 від 24.12.2018р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 25.07.2014р., копію декларації країни відправлення №18NLJPPOCEAGPFWD56 від 15.12.2018р., паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 22.07.1999

Доводи апелянта про те, що митна вартість автомобіля, імпортованого позивачем за митною декларацією № UA206010/2019/400730 не може бути визнана у зв`язку з неподанням всіх додаткових документів та відсутності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Так, відповідач, обмежившись у спірному рішенні лише загальним висновком про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, не зазначив при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.

п. 2, 4 ч.2 ст. 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як слідує з рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2019/000154/2 від 10.01.2019р. у ньому зазначено лише про неможливість застосування 2-5 методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами 4 та 5, а також джерело інформації, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п. 2, 4 ч.2 ст. 55 МК України. Митний орган не зазначив в рішенні про коригування митної вартості порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки митним органом не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за першим методом. Проте, позивач підтвердив заявлену митну вартість товару необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2019/000154/2 від 10.01.2019р. - протиправним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27 червня 2019 року у справі № 803/667/17, від 02 квітня 2019 року у справі № 809/784/19, від 06 березня 2019 року у справі № 809/278/17.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі № 300/199/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя І.В. Глушко

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 23.08.2019р.