Справа № 481/786/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 481/786/19

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського взводу №3 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Найденко Олександра Олександровича на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №3 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Найденко Олександра Олександровича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу №3 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Найденко Олександра Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1208085 від 06 червня 2019 року та визнання противоправними дій.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ним спірного порушення перевезення вантажів.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням поліцейським взводу №3 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Найденко Олександром Олександровичем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог є помилковим, так як поліцейським правомірно прийнято оскаржувану постанову за наслідком виявлення факту порушення правил перевезення вантажу позивачем.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 червня 2019 року о 22 год. 33 хв. в м. Кривий Ріг, по вул. Дніпропетровське шосе, 60, позивач керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.460, (номерний знак НОМЕР_1 ), порушив правила перевезення вантажів, а саме перевозив вантаж олія соняшникова не маючи при собі товарно-транспортної накладної, чим порушив наказ 363 правил перевезення вантажів, а саме п.11.4 ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», чим порушив п.22 Правил дорожнього руху - порушення правил перевезення вантажів.

В свою чергу, патрульним поліції 06 червня 2019 року, за наслідком виявлення вищевказаних обставин, прийнято постанову ЕАВ №1208085 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 255 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі cт. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил перевезення вантажів, що є порушенням вимоги п.22 ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила) визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Згідно п.11.1. Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Пунктами 11.4, 11.5, Правил визначено, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Проаналізувавши наведені положення Правил, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням суб`єктного складу правовідносин з приводу надання транспортних послуг з перевезення вантажу, ці Правила поширюються саме на спеціальних суб`єктів (перевізників, вантажовідправників, вантажоодержувачів). Тому для встановлення порушень вимог Наказу № 363 обов`язково підлягає встановленню факт надання транспортної послуги у виді перевезення товару.

Між тим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на те, що позивач, на момент її складання, перевозив вантаж на виконання вимог договору про перевезення вантажів, тобто був суб`єктом господарювання.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, зокрема, розділ 22, яким регламентовано правила перевезення вантажів (вимоги щодо ваги, габаритів, тощо), не містить вимог щодо наявності у водія та кількості екземплярів товарно-транспортної накладної на вантаж.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, в оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено який саме підпункт пункту 22 ПДР України порушено позивачем.

За правилами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

При цьому, апелянт вказує на наявність в матеріалах справи копії відеозапису на підтвердження факту порушення ПДР України позивачем.

Між тим, колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наявна копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В свою чергу, оскаржувана постанова не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

Крім того, наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом має пошкодження, що унеможливлює перегляд даного диску.

За правилами ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу №3 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Найденко Олександра Олександровича залишити без задоволення, а рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.