Справа № 520/219/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 р.Справа № 520/219/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 18.02.19 року по справі № 520/219/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміїв-агро"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: скасувати рішення Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області від 29.11.2018 про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186; зобов`язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області зареєструвати податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю ЗМІЇВ-АГРО: №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн; зобов`язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області виключити з бази ризикових платників податків товариство з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО" задоволено. Скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.11.2018 про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186. Зобов`язано Головне управління ДФС у Харківській області зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗМІЇВ-АГРО»: №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІЇВ-АГРО" судовий збір у сумі 5763 грн 00 коп.

Головне управління ДФС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. На думку апелянта, суд першої інстанції невірно застосував приписи п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та не взяв до уваги приписи Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 яка регулює Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, або відмову в такій реєстрації. Відповідно до п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами. Таким органом центральної виконавчої влади є Державна фіскальна служба. Просимо суд звернути увагу на те, що у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 12.02,2019 зобов`язано ГУ ДФС у Харківській області зареєструвати податкові накладні в ЄРПН, що не є обов`язком контролюючого органу регіонального рівня . На підставі аналізу зазначених норм права є підстави вважати, що реєстрація податкових накладних здійснюється центральним органом - ДФС України з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 201 ПК та наказами МФУ, на підставі належно оформлених документів з повідомленням, а тому позовна заява повинна бути залишена без задоволення. Також, вказує , що позивачем до Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації, не надані документів на транспортування ТМЦ, видаткових накладних та складських документів не надав, про що зазначено у рішенні Комісії. При розгляді справі

у суді першої інстанції представник позивача з приводу цього не заперечував. З наданих документів не можливо підтвердити придбання ТМЦ, а тому дії податкового органу відповідають законам України. Вважає , що суд першої інстанції не вірно визначив предмет доказування в справі, адже предметом доказування є не дослідження господарських операцій, а відповідність наданих платником документів вичерпному переліку, визначеному у Постанові Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018. Не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 по справі №520/219/19, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ЗМІЇВ-АГРО» відмовити.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем в рамках здійснення власної господарської діяльності складено податкові накладні №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн по взаємовідносинам з ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" та здійснені дії щодо реєстрації у Єдиному державному реєстрі податкових накладних зазначеної податкової накладної.

Відповідно до отриманих квитанцій №1 від 21.11.2018 вказані податкові накладні прийнято, aлe реєстрацію зупинено з посиланням на п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена по причині того, що податкові накладні відповідають вимогам п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

ТОВ ЗМІЇВ-АГРО до контролюючого органу шляхом електронного документообігу через систему "М.Е.Doc" щодо кожної податкової накладної подано пояснення та документи від 26.11.2018 №230, №231, №232 разом із копіями документів.

Через систему M.E.Doc TOB ЗМІЇВ-АГРО отримано рішення від 29.11.2018 №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186 про відмову у реєстрації податкових накладних

ТОВ ЗМІЇВ-АГРО" у шляхом електронного документообігу через систему М.Е.Doc, щодо кожного рішення про відмову у реєстрації податкових накладних подано скарги до контролюючого органу вищого рівня від 30.12.2018 №239, 231, 238, які залишенні без задоволення.

Щодо господарської операції, в межах якої виписано податкові накладні №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, судом встановлено наступне.

Між ТОВ ЗМІІВ-АГРО (Постачальник) та ТОВ КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (Покупець) укладено договір на поставку сільськогосподарської продукції №Х-1725/19 від 13.11.2018 про поставку насіння соняшнику.

На виконання умов п 3.1 договору ТОВ ЗМІІВ-АГРО отримано передплату за насіння соняшнику, що підтверджується платіжними дорученнями від 14.11.2018 №640957, №640994, №641579, після чого ТОВ ЗМІІВ-АГРО визначено податкові зобов`язання з ПДВ, складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №34 від 14.11.2018; № 35 від 14.11.2018; № 39 від 14.11.2018.

Відповідачем у відзиві на адміністративний позов зазначено, що підставою для зупинення реєстрації податкових накладних визначено ненадання позивачем доказів зберігання та транспортування товару.

До контролюючого органу під час процедури реєстрації податкових накладних з письмовими поясненнями та до суду позивачем надано докази, що підтверджують реальність вищевказаної господарської операції, про що свідчать такі обставини.

Основним видом діяльності позивача згідно з КВЕД-2010 є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, з метою чого він орендує земельні ділянки, що підверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, та сільськогосподарську техніку у ТОВ Цукорпром згідно з договором оренди №ЗМ2017-11/12СГ від 11.12.2017, а також з метою транспортування сировини і матеріалів, готової продукції до місць її зберігання (реалізації) орендує вантажні автомобілі у ТОВ Цукорпром згідно з договором № ЗМ2017-11/І2ТЗ від 11.12.2017.

Для зберігання готової продукції, сировини та матеріалів, зберігання, ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та транспортних засобів, розміщення апарату управління та інших виробничих потреб орендує складські приміщення, ремонтно-механічні майстерні та інші будівлі технічного призначення, адміністративні будівлі та інші об`єкти нерухомості на підставі договору оренди, укладеного з ТОВ Цукорпром згідно з договором оренди №ЗМ2017-11/12 від 11.12.2017.

Позивачем зазначено, що загальна кількість зібраного соняшнику урожаю 2018 року відповідно до даних бухгалтерського обліку та даних статистичного звіту 37-СГ складає 3074.5 тис. тон, про що свідчать шляхові листи комбайнера ,№2000 від 08.09.2018, №2044 від 18 09.2018, №2053 від 19.09.2018, №2068 від 20.09.2018, №2078 від 21 09.2018, №2091 від 22.09.2018, №2163 від 28 09 2018, №2177 від 29.09.2018, №2189 від 30 09.2018, а також шляхові листи шофера, відповідно до яких здійснювалося перевезення соняшнику з поля на тік для подальшої переробки № 1735 від 01.09.2018, № 1742 від 02.09.2018, № 1751 від 03.09.2018, № 1759 від 04.09.2018, № 1768 від 05 09 2018, № 1780 від 06.09.2018, № 1798 від 08.09.2018, № 1812 від 08.09.2018.

Приймання продукції на тік проводилося відповідно до реєстрів приймання зерна №60 від 09.10.2018, №61 від 10.10.2018, №49 від 18 09.2018, №43 від 14 09.2018, №42 від 13 09.2018, №39 від 10.09 2018, №30 від 01.09.2018.

Після доробки насіння соняшнику на току були надані зразки продукції на дослідження для подальшої реалізації, про що вказано в картках аналізу зерна №284 від 06.09.2018, №285 від 06.09.2018, №343 від 27.09.2018, №409 ви 05.11.2018, №313 від 18.09.2018, №433 від 09.11.2018, №434 від 09.11.2018.

На виконання умов договору ТОВ ЗМІЇВ-АГРО після отриманої передплати провело відвантаження насіння соняшника відповідно до видаткових накладних №187 від 15.11.2018, №188 від 16.11.2018, №189 від 19.11.2018, № 190 від 20.11.2018, № 192 від 21.11.2018, № 194 від 22.11.2018, № 196 від 23.11.2018, № 197 від 24 11.2018 та товаро-транспортними накладними №249 від 15.11.2018, №248 від 15.11.2018, №253 від 16.11.2018, №257 від 16.11.2018, №258 від 16.11 2018, №264 від 19.11.2018, №263 від 19.11 2018, №262 від 19 11 2018, №274 від 20.11.2018, №272 від 20.11 2018, №271 від 20.11.2018, №281 від 21.11.2018, №278 ви 2111.2018, №293 від 22 11 2018, №297 від 22.11.2018, №304 від 22.11.2018, №319 від 23.11.2018, №312 від 23.11.2018, №313 від 23.11.2018, №326 від 24 11 2018, №327 від 24 11.2018, №333 від 24 11 2018, №329 від 24 11.2018, №330 від 24 11 2018, №332 від 24 11.2018.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення відповідача не відповідають встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. Оскаржувані рішення порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання таких рішень протиправними та їх скасування в судовому порядку.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовано Податковим кодексом України.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

На виконання вищезазначеної норми Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п. 201.16 ст. 201 Кодексу.

Відповідно до п. 74.2 ст. 74 Податкового Кодексу України критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.17р. № 567 затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Критерії).

Згідно з пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового Кодексу України у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Вичерпний перелік документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пп. 1, пп.2 п. 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом № 567:

1) для критерію, зазначеного у пп. 1 п. 6 Критеріїв:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання- передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

2) для критерію, зазначеного в пп. 2 п. 6 Критеріїв:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З системного аналізу наведених вище положень вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Колегія суддів зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на п.6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 року по справі № 822/1817/18.

Зі змісту квитанцій від 21.11.2018 встановлено, що реєстрація податкових накладних позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена з посиланням на те, що податкові накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку".

Поміж того, що Критерії ризиковості платника податку, визначені у листі ДФС №959/99-99-07-18 від 21.03.2018, не погоджені і не затверджені у встановленому законодавством порядку, слід зауважити, що підпункт 1.6. пункту 1 не визначає самостійні критерії ризиковості платника податків, а лише дає підстави комісіям головних управлінь ДФС обласного рівня винести відповідного платника податків на розгляд комісії, і лише за результатами проведення засідання Комісії - прийняти рішення про його віднесення до переліку ризикових суб`єктів господарювання.

Більше того, підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв містить сім різних ознак ризиковості, а зі змісту квитанцій про зупинення реєстрації податкової накладної неможливо встановити, під яку(і) саме ознаку(и) ризикованості підпадав позивач.

Окремо слід наголосити на тому, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної в обовязковому порядку зазначається не лише сам критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, а й вказується розрахований показник за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

У квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної від 21.11.2018 дані про розрахунковий показник критерія (їв) ризиковості платника податку відсутні.

Також у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної.

Тобто, зупиняючи реєстрацію податкової накладної, відповідач послався лише на п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК, отже в порушення пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 Податкового Кодексу України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом №567 (п.1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Також, у Квитанціях фіскальним органом запропоновано платнику податків загально надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. Конкретного переліку документів не вказано.

Отже, в надісланих позивачу квитанціях не зазначено підстав для зупинення реєстрації податкових накладних, передбачених Порядком № 117, що не відповідає вимогам п.13 Порядку № 117.

Виходячи з системного аналізу положень пунктів 6, 7 Порядку №117, колегія суддів зазначає, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної є або відповідність платника податків критеріям ризиковості платників податків, або відповідність податкової накладної критеріям ризиковості здійснення операції.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, першим відповідачем, всупереч вимогам наведеної норми, не доведено наявності обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації податкових накладних.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.05.2019 по справі № 620/3556/18, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС) (п.18 Порядку № 117).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 21 Порядку №117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Згідно з пунктом 22 Порядку №117 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Положеннями пункту 23 Порядку №117 передбачено, що Комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку, щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень та які на дату зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі не відповідали критеріям ризиковості платника податку, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Згідно матеріалів справи позивачем надіслано до контролюючого органу письмові пояснення із відповідним документальним підтвердженням щодо кожної накладної, копії вищевказаних документів також надано до суду.

Подані документи свідчать про реальність здійснення господарської операції з придбання товарів і були цілком достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, складених за наслідками надходження попередньої оплати за договором.

Вказані документи складені у повній відповідності до вимог законодавства і саме такими документами супроводжувалось оформлення господарської операції, в рамках якої виписано податкові накладні №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018.

При цьому відповідачем, незважаючи на вищевказані письмові пояснення позивача і додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у таких поясненнях, прийнято оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Підставою для відмови у реєстрації у рішеннях зазначено: "Ненадання платником податків копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Проте, як встановлено судом, такі документи надавались позивачем разом з письмовими поясненнями та у процесі адміністративного оскарження рішення.

Суд зауважує, що хоча податкові накладні і складені за правилом першої події, позивачем також надано і документи щодо відвантаження продукції покупцю (товаро-транспортні та видаткові накладні), тобто, і поставка, і виробництво підтверджені позивачем документально.

Оскільки для виникнення податкового зобов`язання з ПДВ достатньо настання однієї з подій, то обов`язок продавця виписати і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на відповідну суму ПДВ, кореспондує з правом контролюючого органу вимагати у платника ПДВ ту документацію, яка підтверджує настання саме такої події, а не обох подій одночасно. Якщо мова йде про зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку в якості оплати товарів/послуг, що підлягають постачанню, то документами, достатніми для підтвердження такої операції будуть розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, а також відповідні договори та рахунки на оплату, що підтверджують наявність правових підстав для зарахування відповідної суми коштів. Відповідно, саме такі документи можуть вважатися необхідною передумовою для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що позивачем було надано контролюючому органу всі документи, які підтверджують інформацію, зазначену у податкових накладних №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, як і відповідні письмові пояснення з того приводу, що податкові накладні виписані на попередню оплату.

Таким чином, надані позивачем документи були цілком достатніми для прийняття Комісією відповідача рішень про реєстрацію податкової накладної.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.11.2018 про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання саме Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області зареєструвати податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю ЗМІЇВ-АГРО: №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Також, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, у справі «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010 (зі змінами), передбачено, що Податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду

Пункотом 201.16 Податкового Кодкксу України визначено, що Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 341), Регламенту комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, затвердженого наказом ДФС України від 26.06.2017 № 450, повноваженнями щодо реєстрації податкових накладних, входить до компетенції ДФС України.

Враховуючи вимоги ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що повноваженнями щодо реєстрації податкових накладних входить до компетенції саме ДФС України, то суд першої інстанції в порушення зазначених норм законодавства помилково зобовязав зареєструвати податкові накладні саме Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області.

Враховуючт те , що в даній справі ДФС України не стороною процесу ( не є відповідачем у справі) , то суд позбавлений можливості зобов`язати ДФС України зареєструвати податкові накладні.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів дійшла висновку щодо скасування рішення суду в частині задоволення позову щодо зобов`язання Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області зареєструвати податкові накладні з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому з прийняттям в цій частині нової постанови. В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року по справі № 520/219/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗМІЇВ-АГРО»: №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн..

В цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019р. по справі № 520/219/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 27.08.2019 року