Справа № 2а-3639/10/1970
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №2а-3639/10/1970

адміністративне провадження №К/9901/28072/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року (суддя Данилевич Н.А.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року (колегія у складі суддів: Судової-Хомюк Н.М., Гуляка В.В., Коваля Р.Й.) у справі № 2а-3639/10/1970 за позовом Українсько-іспанського спільного підприємства-товариства з обмеженою відповідальністю «Санза ТОП» до Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Українсько-іспанське спільне підприємство-товариство з обмеженою відповідальністю «Санза ТОП» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Бережанської міжрайонного державної податкової інспекції (після реорганізації Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області) (надалі відповідач, податковий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень якими зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість та повернення заборгованості з державного бюджету України..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податковим органом в липні 2010 року позивача безпідставно обмежено в частині бюджетного відшкодування ПДВ на суму 109 558,00 грн та в серпні 2010 року на суму 66 091,00 грн, оскільки сума завищення бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2010 року, що оскаржуються, в червні 2010 року відображена в складі податкового кредиту на підставі належним чином оформлених податкових накладних.

25 листопада 2010 року залучено в якості співвідповідача Головне управління Державного казначейства України у Тернопільській області.

Розгляд справи здійснювався судами різних інстанцій неодноразово, судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду прийняті в порядку нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2015 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року позов задоволено. Скасовані податкове повідомлення - рішення №6628//0 від 11 жовтня 2010 року та податкове повідомлення - рішення № 7168//0 від 25 жовтня 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства заборгованість з ПДВ за липень 2010 року в сумі 109558,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства заборгованість з ПДВ за серпень 2010 року в сумі 66091,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року постанову Тернопільського окружного адміністративного суду скасовано в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства заборгованості з ПДВ за липень 2010 року в сумі 109558,00 грн та за серпень 2010 року в сумі 66091,00 грн. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Товариством правомірно сформовано суми податкового кредиту.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом проведена виїзні позапланові перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень та липень 2010 року.

Перевіркою не встановлено реального товарного характеру взаємовідносин Товариства із ПП ОСОБА_1 , ПП ОСОБА_2 , ПП ОСОБА_3 , ПП «Континент», ПП «Добросин» та ТОВ ДП «Жидачів ліс» внаслідок відсутності на документах якісної характеристики вантажу (сортність), відсутності інших складових процесів придбання-прийомки та оприбуткування продукції. Фактично перевіркою встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту перерахування грошових коштів.

За результатами перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення якими зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість №7168//0 від 25 жовтня 2010 року на суму 66 091,00 грн та №6628//0 від 11 жовтня 2010 року на суму 109 558,0 грн.

При винесенні оскаржуваних рішень відповідач виходив з того, що при перевірці взаємовідносин між Товариством та його контрагентами не встановлено реального товарного характеру господарських операцій. У товаротранспортних накладних не вказано повної адреси місць відправки та отримання товарів; відсутні записи про якісні характеристики вантажу, що перевозиться; відсутні записи про документи, що супроводжують перевезення вантажу (санітарні, якісні сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо, що визначаються правилами перевезення вантажів); відсутні або не повністю зазначені дані про матеріально-відповідальну особу вантажовідправника та вантажоодержувача (посада, прізвище, ім`я, по - батькові, штамп, номер та дата видачі довіреності); відсутні відмітки перевізника на товарно-транспортній накладній (підпис, штамп).

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який був чинним на час формування Товариством податкового кредиту) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством та контрагентами укладено договори поставки лісосировини для використання її в межах господарської діяльності підприємства. На підтвердження виконання вказаних правочинів позивачем надані копії договорів, податкові накладні, акти приймання передачі, документи фактичної оплати. Вказані первинні документи досліджені судами першої та апеляційної інстанції, копії долучені до матеріалів справи.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивачем на підставі доказів у справі, а саме копій договорів, податкових накладних, актів приймання - передачі, показів свідків та відповідно до обставин справи, доведено правомірність формування сум податкового кредиту.

За таких обставин, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, що податкові-повідомлення-рішення № 7168//0 від 25 жовтня 2010 року та № 6628//0 від 11 жовтня 2010 року, прийняті за результатами перевірки, не відповідають вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року та постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року в частині, залишеній без змін рішенням суду апеляційної інстанції, у справі № 2а-3639/10/1970 залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва ,

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду