Справа № 440/2783/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2783/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у якій просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення/призупинення виплати позивачу пенсії за віком за періоди: з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії за віком за періоди: з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року в сумі 33798,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність дій відповідача, що полягають у припиненні з травня 2018 року та з 01 листопада 2018 року виплати позивачу пенсії за віком, а також невиплаті заборгованості з пенсії, яка утворилась за періоди з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

19 серпня 2019 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позов /а.с. 41-43/, у якому відповідач проти позову заперечував, вказував на те, що припинення виплати особі пенсії у зв`язку з перетином останньою державного кордону України в напрямку тимчасово окупованих територій є обов`язком органа Пенсійного фонду, а відтак зупинення/призупинення виплати позивачу пенсії за віком за періоди з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

28 серпня 2019 року судом отримано відзив Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, мотивований обставинами, аналогічними тим, що викладені у відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /а.с. 50-53/.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком /а.с. 12/.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" /а.с. 71/.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 04 грудня 2014 року № та від 18 березня 219 року № 1601- гр. ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, яка постійно проживала в м. Стаханов та перемістилась з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_1 а.с. 78 АДРЕСА_2 12/.

Позивач перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за віком.

В результаті встановлення факту перетину позивачем кордону у травні та листопаді 2018 року прийнято рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року та з 01 листопада 2018 року.

У подальшому Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради прийнято рішення № 24 від 11 червня 2018 року та № 14 від 01 квітня 2019 року про поновлення виплати позивачу пенсії /а.с. 27, 39/.

У 2019 році позивач звернувся до відповідача із заявою щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат.

За результатами розгляду вказаної заяви Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило позивача про те, що заборгованість з виплати пенсії за періоди з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року в сумі 33798,05 грн. буде виплачена на умовах окремого порядку за наявності фінансування з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365" /а.с. 11/.

Таким чином, пенсія за спірні періоди позивачу фактично нарахована, однак її виплату не проведено.

Не погодившись із бездіяльністю суб`єкта владних повноважень щодо виплати заборгованості з виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

А відповідно до статті 46 Основного Закону, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набула чинності для України з 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І).

Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною третьою статті 4 названого Закону встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 згаданого Закону передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /частина перша статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"/.

Відповідно до частини другої статті 7 названого Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", встановлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", зокрема, пункт 15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України".

Право громадянина на отримання пенсії є складовою частиною права на соціальний захист, гарантованого Конституцією України та Європейською соціальною хартією (переглянутою) від 03 травня 1995 року.

Відповідачі не заперечують, що пенсійні виплати позивачу за періоди з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року фактично нараховані, але їх виплату не проведено, у зв`язку з відсутністю законодавчо встановленого механізму виплати пенсій, не виплачених за попередні періоди.

Оцінюючи такі твердження відповідача, суд зауважує, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

В преамбулі до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами.

Водночас, як визначено статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає такій особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всебічно сприяти здійсненню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено судом під час розгляду справи, право на отримання позивачем пенсії відповідачами не оспорюється, однак зазначене право піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та Законам України. Зокрема, такі обмеження не передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також не відповідають вимогам статті 46 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та у зобов`язані останнє вчинити дії щодо погашення заборгованості з виплати пенсії позивачу, суд виходить з такого.

Пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, передбачено, що управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Підпунктом 6 пункту 4 вищевказаного Положення передбачено, що Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З огляду на те, що позивач перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області як отримувач пенсії за віком, то відповідальним за виплату пенсії ОСОБА_1 є саме Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії позивачу упродовж періодів з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд зважає на факт проведення нарахування позивачу пенсійних виплат за спірний період та наявну у матеріалах справи інформацію про їх фактичний розмір, а відтак, керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь позивача заборгованість з виплати пенсії за віком за періоди з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року в сумі 33798,05 грн.

При цьому суд виходить з того, що в силу наведених вище приписів частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується у грошовій формі щомісяця, тобто, призупинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі не передбачає зупинення нарахування такої пенсії та, відповідно, виділення коштів для проведення її виплати.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення суду належить допустити до негайного виконання у межах виплати суми пенсії за один місяць що складає 3621,51 грн.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року позивача звільнено від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 6-9, 77, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактична адреса: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо зупинення/призупинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за періоди: з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року.

Стягнути з Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактична адреса: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за віком за періоди з 01 травня 2018 по 31 липня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року в сумі 33798 (тридцять три тисячі сімсот дев`яносто вісім) гривень 05 (п`ять) копійок.

Допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення з Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактична адреса: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) суми пенсії за віком за один місяць у розмірі 3621 (три тисячі шістсот двадцять одну) гривню 51 (п`ятдесят одну) копійку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова