Справа № 381/3204/17
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 381/3204/17
УХВАЛА

14 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ісаєнко Ю.А. Лічевецького І.О. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подання звіту про виконання судового рішення у справі за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради, що полягають у відмові виплатити ОСОБА_1 одноразової компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати; Зобов`язано Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової компенсації як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати та прийняти відповідне рішення. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради залишено без задоволення. Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2017 року залишено без змін.

30 травня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, у якій він просить:

- зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради подати звіт про виконання рішення суду Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 року про зобов`язання здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- накласти штраф на посадових осіб Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради за невиконання рішення суду.

13 серпня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися у судове засідання, доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

В силу ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Відповідно до ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з наведеного слідує, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Тобто, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду висловленої в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №802/166/16-а: «…Оскільки звіт про виконання судового рішення є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі. Разом із цим Верховний Суд зазначає, що вказаною статтею встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення».

Так, при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції контроль за виконання судового рішення не встановлювався.

В обґрунтування заяви про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення заявник вказує, що рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року, яке набрало чинності не виконується, а тому, просить зобов`язати здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з цим, з резолютивної частини постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2017 року вбачається, що визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати та зобов`язано Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової компенсації як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати та прийняти відповідне рішення. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради залишено без задоволення. Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2017 року залишено без змін.

Таким чином, заявник просить зобов`язати відповідача вчинити дії, які не було визначено вказаним судовим рішенням.

Інших доводів щодо застосування заходів судового контролю заява ОСОБА_1 не містить.

Відтак, заявником не доведено наявності правових підстав для встановлення судового контролю у цій адміністративній справі.

Натомість, захист прав позивача внаслідок рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду передбачено положеннями ст. 383 КАС України.

За приписами ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Враховуючи колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Керуючись ст. 38-40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подання звіту про виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ісаєнко Ю.А. Лічевецький І.О.
Повний текст ухвали виготовлено 19.08.2019 року