Справа № 1.380.2019.001335
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6231/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 1.380.2019.001335 (головуючий суддя Сакалош В.М., час ухвалення 12:00 год., м. Львів, повний текст складений 28 травня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В :

22 березня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 774 від 20.07.2018 ,,Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом зі знесенням житлового будинку на АДРЕСА_1 " зі змінами, які внесені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1347 від 07.12.2018 ,,Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20.07.2018 № 774".

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження.

Ухвалою від 23 травня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд задовольнив клопотання відповідача та третьої особи ОСОБА_5 та залишив позовну заяву без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, оскільки вважають, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права за відсутності встановлених законом підстав, без врахування фактичних обставин справи.

В апеляційній скарзі позивачі зазначають, що 23 березня 2019 року вони звернулись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 774 від 20.07.2018 зі змінами, які внесені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1347 від 07.12.2018, вважаючи на те, що прийнятими рішеннями порушуються їх права та інтереси, оскільки вони проживають у квартирі АДРЕСА_2 , а згоди на блокування до їхнього будинку нового будівництва багатоквартирного будинку вони не надавали.

Тому позивачі вважають, що строк звернення до суду має рахуватись з дати коли вони дізнались про рішення відповідача за № 1347 від 07.12.2018 про внесення змін до рішення за № 774 від 20.07.2018, а саме з 17 січня 2019 року коли вони отримали відповідь управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради.

Звернення до суду з даним адміністративним позовом 22 березня 2019 року зумовлено розглядом виконавчим комітетом Львівської міської ради скарги позивачів з метою захисту прав та інтересів, які порушені внаслідок видачі третім особам вихідних даних, що передбачають нове будівництво із блокуванням до існуючого будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 23 травня 2019 року представник позивачів подав письмову заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду в порядку ч.3 ст. 123 КАС України. Як вбачається з резолютивної частини оскарженої ухвали суд не вирішив заяву позивачів про поновлення строку звернення до суду.

Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги позивачі вказали, що ухвалюючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що про рішення відповідача за № 774 від 20.07.2018 позивачам було відомо у серпні 2018 року, що підтверджується скаргою позивача ОСОБА_1 від 16.08.2018 року на ім`я голови виконкому ЛМР. При цьому суд не врахував коли була надана відповідь відповідачем на зазначену скаргу.

Також позивачі акцентують увагу апеляційного суду на тому, що містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва, а тому невідповідність містобудівних умов та обмежень містобудівній документації є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим порушені права та законні інтереси позивачів підлягають захисту протягом дії такого рішення.

З огляду на викладене, позивачі просять скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач та треті особи не скористались.

Представник позивачів та позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду підтримали вимоги апеляційної скарги та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, третя особа ОСОБА_3 та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги та просять відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 20 липня 2018 року виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення за № 774 ,,Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом зі знесенням житлового будинку на АДРЕСА_1

Згідно абзацу другого пункту 2.4 додатка до вказаного рішення відступи будівлі /споруди від червоної лінії вулиці - 1, 5 м. Будівля блокується до 2КЖ з південного заходу та фундаменту багатоквартирного будинку (вул АДРЕСА_4 ) з північного сходу.

Рішенням за № 1347 від 07.12.2018 виконавчий комітет Львівської міської ради вніс зміни до рішення виконавчого комітету від 20.07.2018 № 774, виклавши другий абзац пункту 2.4 додатка у новій редакції: ,, Відступи будівлі /споруди від червоної лінії вулиці - 0,0 м. Будівля блокується до 2КЖ з південного заходу та до межі ділянки (вул АДРЕСА_5 ) з північного сходу.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що про оскаржене рішення відповідача позивачам достеменно було відомо станом на 16 серпня 2018 року, про яке позивач ОСОБА_1 зазначав в поданій міському голові м. Львова заяві.

До суду з даним позовом позивачі звернулись лише 22 березня 2019 року, пропустивши передбачений ч.2 ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суд першої інстанції встановив, що 16 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до голови виконкому Львівської міської ради, мера м. Львова ОСОБА_6 . із скаргою, в якій просив прийняти відповідні міри та зупинити здійснення незаконної діяльності. У в казаній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що 20.07.2018 виконком міської ради затвердив містобудівні умови та обмеження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ,,Будівництво багатоквартирного будинку з підземним автопаркінгом та вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_1 а".

При цьому в заяві позивач ОСОБА_1 наголосив, що для проектованого будівництва передбачається знесення одноповерхового будинку за АДРЕСА_1 а, який є зблокований з будинком, в якому позивач проживає та подальше зблокування нового будинку по торцевій стіні. Зазначив, що передбачається риття котловану нижче нульового рівня фундаменту будинку позивача, що призведе до руйнування будинку останнього або до пошкоджень.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про подання позивачами цього позову 22 березня 2019 року після спливу шестимісячного строку з дня, коли вони дізналися або повинні був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у зв`язку з прийняттям виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення від 20 липня 2018 року за № 774 ,,Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом зі знесенням житлового будинку на АДРЕСА_4 10-А" ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права та відповідають встановленим у справі обставинам.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За частиною четвертою статті 123 цього Кодексу, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В поданій 23 травня 2019 року до суду письмовій заяві про поновлення строку звернення до суду, так і в апеляційній скарзі, позивачі не навели об`єктивних підстав, які б унеможливили їх звернення до суду в межах встановленого КАС строку.

Отже, суд першої інстанції, зважаючи на відсутність поважних причин для поновлення позивачам строку звернення до адміністративного суду, дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України.

Колегія суддів відхиляє посилання позивачів на те, що ними оскаржене рішення відповідача від 20.07.2018 за № 774 зі змінами, внесеними рішенням виконкому за № 1347 від 07.12.2018, оскільки в силу приписів ч.1 ст. 5 КАС України особа може оскаржити до суду тільки ті рішення суб`єкта владних повноважень, які порушують її права та законні інтереси.

Зміни, внесені рішенням виконкому за № 1347 від 07.12.2018, стосуються лише відступу від червоної лінії вулиці та межі ділянки (вул. Академіка А.Сахарова,70) з північного сходу.

В частині блокування будівлі до 2КЖ з південного заходу зміни до абзацу другого пункту 2.4 додатка до рішення виконкому від 20.07.2018 за № 774 не вносились.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішенням виконкому за № 1347 від 07.12.2018 права та законні інтереси позивачів не порушенні, а тому початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом правильно визначений судом першої інстанції з дати, коли позивачі дізнались про існування рішення виконавчого комітету від 20.07.2018 за № 774, а саме - з 16 серпня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про триваюче правопорушення апеляційний суд також відхиляє як безпідставні, оскільки триваючим правопорушенням може бути невідповідність містобудівних умов та обмежень містобудівній документації, що може мати місце при оскаржені містобудівних умов та обмежень.

В даному випадку предметом спору є рішення виконавчого комітету, яке є актом індивідуальної дії, приймається колегіально і строк його оскарження визначається з дати коли позивачу стало чи мало бути відомо про його прийняття.

Крім того, колегія суддів визнає необхідним зауважити, що оскарженою ухвалою суд першої інстанції не позбавив права позивачів доступу до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки вони не обмежені у такому захисті протягом отримання третіми особами дозвільних документів на будівництво, початку та протягом здійснення будівництва, прийняття будинку в експлуатацію.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 1.380.2019.001335 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 28.08.2019.