Справа № 320/4482/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 серпня 2019 року м. Київ № 320/4482/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із позовом до Київської обласної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Переяслав-Хмельницький міськрайонний виробничий відділ Київської обласної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

19 серпня 2019 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) із позовом до Київської обласної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Переяслав-Хмельницький міськрайонний виробничий відділ Київської обласної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2016 р. звернулись до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, третя особа: Переяслав-Хмельницький міськрайонний виробничий відділ Київської обласної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання права на спадкове майно.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 6 січня 2017 р. у цивільній справі № 373/2249/16-ц цивільний позов задоволено та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на завершення приватизації та одержання на своє ім`я Свідоцтв про право власності на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, земельну ділянку площею 0,49 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 . Рішення суду набрало законної сили.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують, що у травні 2019 р. вони звернулися до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" з вимогою прискорити виготовлення відповідних правовстановлюючих документів на земельні ділянки і в обґрунтування свого права надали вказане вище рішення суду.

10 травня 2019 р. листом Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" їх повідомлено, що землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладення договору між фізичними особами та розробниками документації із землеустрою, рішень суду. Тому їм слід спочатку отримати рішення ОТГ про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, лише після чого така документація буде розроблена на підставі договору.

Не погоджуючись із наданою відповіддю, заявники звернулися до адміністративного суду з цим позовом.

Із урахуванням викладено вище суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з бажанням заявників захистити своє право на земельні ділянки, яке оспорюється і не визнається відповідачем за даним позовом. При цьому відповідач не бере до уваги рішення суду, яким визнано вказане право заявників на земельні ділянки, та зазначає про необхідність для заявників проходження процедури отримання відповідного дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, яку вже було розпочато їх матір`ю перед настанням її смерті.

У вказаній цивільній справі було залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Переяслав-Хмельницький міськрайонний виробничий відділ Київської обласної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру».

Частиною першою ст. 53 ЦПК України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

Отже, приймаючи рішення у цивільній справі № 373/2249/16-ц, суд вважав, що подальше виконання рішення суду буде впливати на права та обов`язки Переяслав-Хмельницького міськрайонного виробничого відділу Київської обласної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру».

Суд звертає увагу, що виконання рішення суду в цивільній справі № 373/2249/16-ц повинно здійснюватися відповідно до вимог ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження".

Як встановлено судом, заявлені позовні вимоги по суті спрямовані на захист права заявників на дві земельні ділянки, яке підтверджено рішенням суду у цивільній справі і не визнається зазначеним у позові відповідачем - Київською обласною філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру". Відповідач безпідставно не вживає заходів до виконання рішення суду, не визнає встановлене судом право заявників на земельні ділянки та зазначає заявникам додаткові вимоги для визнання за ними у подальшому такого права.

Тому заявлені позовні вимоги у цій справі по суті стосуються спору про право на вказані земельні ділянки, яке не визнається відповідачем.

Відомості про звернення заявниками вказаного рішення суду до примусового виконання у передбаченому чинним законодавством порядку у позові відсутні.

З огляду на те, що спірні правовідносини фактично пов`язані з реалізацією визнаного судом права заявників на землю, яке оспорюється вказаним суб`єктом владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Тому, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.

Позов, предметом якого є дії (бездіяльність), стосовно яких існує спір про право у сфері земельних та інших приватноправових правовідносин, в межах якого можуть бути розв`язані питання, пов`язані з видачею відповідних свідоцтв про право власності на земельні ділянки, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі, адже дана справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/4482/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із позовом до Київської обласної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Переяслав-Хмельницький міськрайонний виробничий відділ Київської обласної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

2. У порядку виконання вимог частин п`ятої-шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя роз`яснює заявникам, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції загального місцевого суду за правилами підсудності, визначеними ЦПК України. Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати - ОСОБА_1 та копію ухвали - ОСОБА_2 ..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Журавель В.О.