Справа № 509/2901/16-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа №509/2901/16-а

провадження №К/9901/12034/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 та осіб, що приєднались до касаційної скарги: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 (головуючий суддя Запорожан Д.В., судді Романішин В.Л., Шляхтицький О.І.)

у справі №509/2901/16-а

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кароліно-Бугазької сільської ради, в якій просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 №478-VII «Про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014 про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва», визнати протиправною бездіяльність Кароліно-Бугазької сільської ради щодо не розгляду у встановленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Кароліно-Бугазьку сільську раду вчинити певні дії, а саме: розглянути на найближчій сесії Кароліно-Бугазької сільської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, приймаючи вказане рішення, діяв протиправно, з перевищенням повноважень.

3. 02.09.2016 представник позивача звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про об`єднання однорідних позовів, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправними та скасування рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 №478-VII, визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

4. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.09.2016 справу №509/2901/16-а за позовом ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Кароліно-Бугазької сільської ради, визнання протиправної бездіяльності Кароліно-Бугазької сільської ради та зобов`язання вчинити певні дії, об`єднано в одне провадження зі справами № 509/2869/16-а, № 509/2901/16-а, №509/2870/16-а, № 509/2916/16-а, № 509/2868/16-а, № 509/2980/16-а, № 509/2872/16-а, №509/2917/16-а, № 509/2863/16-а, № 509/2864/16-а, № 509/2911/16-а.

5. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2016 у справі №509/2901/16-а позови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 №478-VII про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014 про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва в частині скасування рішень: №2197-VI у відношенні ОСОБА_1 , №2203-VI у відношенні ОСОБА_2 ; №2211-VI у відношенні ОСОБА_5 ; №2209-VI у відношенні ОСОБА_11 ; №2180-VI у відношенні ОСОБА_4 ; №2210-VI у відношенні ОСОБА_6 ; №2182-VI у відношенні ОСОБА_8 ; №2212-VI у відношенні ОСОБА_9 ; №2196-VI у відношенні ОСОБА_7 ; №2195-VI у відношенні ОСОБА_10 ; №2194-VI у відношенні ОСОБА_3 Визнано протиправною бездіяльність Кароліно-Бугазької сільської ради щодо не розгляду у встановленому законодавством порядку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 для індивідуального дачного будівництва за адресами: АДРЕСА_3, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13 та зобов`язано Кароліно-Бугазьку сільську раду розглянути на найближчій сесії Кароліно-Бугазької сільської ради проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачам для індивідуального дачного будівництва за адресами: АДРЕСА_3, АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , а також відшкодовано позивачам витрати по сплаті судового збору в розмірі 1595 грн.

6. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі №509/2901/16-а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2016 скасовано і прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про зобов`язання розглянути питання передачі земельних ділянок у власність залишено без розгляду, а в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про часткове скасування рішення 24.03.2016 №478-VII відмовлено.

7. ОСОБА_1 з постановою суду апеляційної інстанції не погодилася, тому звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення Одеським апеляційним адміністративним судом норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі №509/2901/16-а, а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2016 у справі №509/2901/16-а залишити в силі.

8. Також до Вищого адміністративного суду України надійшли заяви про приєднання до касаційної скарги від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.12.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

10. У зв`язку з початком роботи Верховного Суду, на виконання п.п. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України матеріали справи передано до Верховного Суду та розподілено на колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М.М., суддів Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.

У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати головуючого судді Гімона М.М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Єзерова А.А., суддів Берназюка Я.О., Желєзного І.Г.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у грудні 2014 року позивачі звернулися до Кароліно-Бугазької сільської ради із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею до 0,10 га на території с. Кароліно-Бугаз (в залежності від фактичної можливості згідно з детальним планом забудови території).

12. 18.12.2014 рішеннями Кароліно-Бугазької сільської ради було надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок площею до 0,06 га для індивідуального дачного будівництва, розташованих на території Кароліно-Бугазької сільської ради в межах населеного пункту с. Кароліно-Бугаз за адресами: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 (рішення №2197-VI); АДРЕСА_11 - ОСОБА_2 (рішення №2203-VI); АДРЕСА_4 - ОСОБА_5 (рішення №2211-VI); АДРЕСА_10 - ОСОБА_11 (рішення №2209-VI); АДРЕСА_9 - ОСОБА_4 (рішення №2180-VI); АДРЕСА_8 - ОСОБА_6 (рішення №2210-VI); АДРЕСА_2 - ОСОБА_8 (рішення №2182-VI); АДРЕСА_5 - ОСОБА_9 (рішення №2212-VI); АДРЕСА_4 - ОСОБА_7 (рішення №2196-VI); АДРЕСА_6 - ОСОБА_10 (рішення №2195-VI); АДРЕСА_7 - ОСОБА_3 (рішення №2194-VI).

13. Пунктом 2 вищевказаних рішень позивачів було зобов`язано:

« 2.1. Замовити за свій рахунок та на власний розсуд у суб`єкта господарювання, що відповідно до закону має право на виконання робіт із землеустрою, розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на підставі п. 1 цього рішення.

2.2. Погоджені установленому законом порядку проекти землеустрою подати на розгляд Кароліно-Бугазької сільської ради для їх затвердження та прийняття рішень про передачу земельних ділянок у власність.»

14. На виконання вимог п. 2 вказаних рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014 позивачі замовили в ліцензованій землевпорядній організації Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІАЛ-777» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Було складено та підписано акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до яких було встановлено та закріплено межі земельних ділянок на місцевості межовими знаками. Також було отримано відповідні позитивні висновки Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області, Відділу містобудування та архітектури Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області та погодження по проектах землеустрою у встановленому чинним законодавством порядку.

По вищезазначених проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок було отримано висновки державної експертизи землевпорядної документації, виконані державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру із зауваженнями.

15. Після проходження державної експертизи позивачами було отримано витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

16. Після виконання вищевказаних рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014. згідно умов п. 2.2. цього рішення позивачі звернулися до Кароліно-Бугазької сільської ради із відповідними заявами про затвердження розроблених та погоджених в повному обсязі вищезазначених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За твердженням позивачів, станом на серпень 2016 року заяви не розглянуті та рішення по ним не приймалось.

17. Рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 №478-VII «Про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014 про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва» були скасовані, у тому числі й рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014 №2197-VI, 2203-VI, 2211-VI, 2209-VI, 2180-VI, 2210-VI, 2182-VI, 2212-VI, 2196-VI, 2195-VI, 2194-VI про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачам.

Позивачі з таким рішенням не погодились, що і стало підставою для звернення до суду з відповідними позовами.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

18. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що районним судом у цій справі було встановлено, що є всі правові підстави для розгляду та затвердження проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок, оскільки вказані проекти землеустрою погоджені в повному обсязі та відповідають вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з цим, не розглядаючи заяву позивачів, щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок та приймаючи оскаржуване рішення Кароліно-Бугазька сільська рада діяла протиправно з перевищенням наданих повноважень та з порушеннями норм чинного законодавства України.

19. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 №478-VII про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014 про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

20. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про часткове скасування рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 24.03.2016 № 478-VII, виходив з того, що з пояснень позивачів неможливо зрозуміти, які саме свої права вони бажають захистити шляхом скасування спірного рішення, а з норм законодавства не вбачається, що скасування органами місцевого самоврядування своїх попередніх рішень щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою скасовує їх обов`язок щодо прийняття рішення про можливість передачі у власність земельних ділянок на підставі отриманих проектів.

21. Залишаючи без розгляду позовні вимоги про зобов`язання Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області розглянути питання передачі земельних ділянок у власність позивачам, Одеський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що позивачами було пропущено строк на звернення до суду стосовно таких позовних вимог.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

22. Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції було порушено право позивача на право участі в судових засіданнях, а також позбавлено можливості заявити клопотання про необхідність зупинення розгляду справи на підставі п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України, оскільки в судовому засіданні головуючим було зачитано клопотання громадської організації, яка не брала участі у судових засіданнях, не є стороною у справі, а судом залучено клопотання до матеріалів справи без врахування думки сторін по суті.

23. На думку скаржника, рішення відповідача про надання дозволу на розробку землеустрою, як акт індивідуальної дії, не може бути скасовано, тому сільська рада прийняла оскаржене рішення з порушенням вимог законодавства.

24. Щодо порушення строку на звернення до суду, на яке послався суд апеляційної інстанції, ОСОБА_1 вважає, що судом апеляційної інстанції не було врахованого того, що 25.10.2015 відбулися чергові вибори обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, сільських, селищних, міських голів та старост і було обрано новий склад Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

25. Особи, що приєднались до касаційної скарги повністю підтримали вимоги та доводи касаційної скарги.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

27. Аналіз наведених положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

28. Водночас, у ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення й у ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

29. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст.144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

30. Разом з тим, Суд наголошує, що відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абз. 2 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

31. Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема:

а) відсутність факту виконання рішення, що скасовується;

б) відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

32. Натомість ключовим питанням у контексті можливості скасування органом місцевого самоврядування свого владного управлінського рішення, є визначення того, яким за своєю правовою природою є відповідний акт: нормативним чи ненормативним.

33. Слід зазначити, що ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2013 у справі № 21-64а13 та 25.05.2016 у справі № 21-5459а15 та Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 182/2428/16-а (2-а/0182/102/2016).

34. Ненормативні акти мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються певні права або на якого покладається певні обов`язки. І об`єктом правового регулювання тут виступає потреба закріплення певної суб`єктивної волі щодо конкретної особи, що зумовлює виникнення певних змін у правовому статусі цієї особи. Тож адресат юридичних приписів ненормативного акта завжди чітко визначений, і залежно від обставин, ініціатором його видання може бути як адресат, так і видавник відповідного акта.

35. Співвідношення між нормативними актами та ненормативними визначається, зважаючи на мету їхнього видання: ненормативний акт є актом реалізації норм права, який видається тільки задля розв`язання певної ситуації за індивідуально-визначених обставин та умов, тоді як нормативні акти містять приписи права, що стосуються прав та інтересів невизначеного кола суб`єктів, і яке реалізуються без темпоральних обмежень.

36. Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що:

а) підставою для ухвалення рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 18.12.2014 про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, яке було скасоване оскарженим рішенням, було звернення позивачів до сільської ради з клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва;

б) після надання дозволу сільською радою на розробку проектів землеустрою, позивачі отримали необхідні дозволи та погодження, що свідчить про реалізацію спірного рішення відповідача.

37. Отже, рішення Кароліно-Бугазької сільської ради 18.12.2014 про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання і це рішення не може бути надалі скасоване органом місцевого самоврядування.

38. При цьому, Верховний Суд вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що оскарженим рішенням відповідача не порушено суб`єктивних прав позивачів, виходячи з такого.

У справі № 509/4156/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що згідно з абз. 3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 806/3095/17).

Використання особою права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу не позбавляє обов`язку відповідача розглянути заяву згідно із чинним законодавством та прийняти відповідне рішення.

У даному випадку рішенням відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було надано позивачам відповідний дозвіл і подальше скасування такого рішення не може свідчити про те, що клопотання позивачів залишилось нерозглянутим.

З урахуванням викладеного, права позивачів порушуються оскаржуваним рішенням, а висновок суду апеляційної інстанції в цій частині є помилковим.

39. При вирішенні питання про порушення строку на звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання розглянути питання передачі земельних ділянок у власність, суд апеляційної інстанції не дослідив суперечності між посиланнями позивачів про те, що їхні заяви про надання земельних ділянок у власність взагалі не були розглянуті сільською радою та наданим суду апеляційної інстанції протоколом земельної комісії Кароліно-Бугазької сільської ради від 13.10.2015 № 17, яким вирішено направити на доопрацювання проекти землеустрою позивачів.

Вказаний протокол не був предметом розгляду суду першої інстанції, містить підписи, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як членів земельної комісії, тоді як вказані особи як позивачі стверджують про бездіяльність відповідача щодо розгляду питання про передачу земельних ділянок у власність.

Судом апеляційної інстанції не було допитано осіб, які підписали вказаний протокол, як свідків, а також не було надано правову оцінку цьому документу у сукупності з іншими матеріалами справи.

40. За приписами ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Водночас за правилами частини другої цієї статті суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

У ч. 4 цієї ж статті КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

41. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для встановлення фактичних обставин справи.

42. При цьому, Суд не погоджується з доводами касаційної скарги про порушення прав позивачів на участь у судових засіданнях, оскільки з журналу судового засідання від 09.11.2016 вбачається, що у судовому засіданні приймав участь уповноважений представник позивачів ОСОБА_20 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та осіб, що приєднались до касаційної скарги: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі №509/2901/16-а - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний