Справа № 160/8042/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2019 року Справа № 160/8042/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
при секретарі судового засідання - Піскун Я.В.
за участі представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - не з`явився
представника третьої особи - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Солонянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Солонянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сазанова Станіслава Олександровича від 22.01.2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_2 у сумі 57 201,57 грн., за нібито не сплату аліментів на користь ОСОБА_4 , у виконавчому провадженні № 56928457.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не мав заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, а відповідачем накладено на нього штраф у розмірі 50% суми заборгованості на підставі норми закону, що введена лише у серпні 2018 року, що є порушенням ст.58 Конституції України. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Також позивач наголошує на тому, що отримав оскаржувану постанову лише 13.08.2019 року.
Ухвалою суду від 20.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 та витребувано від відповідача інформацію та документи.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином: відповідач за допомогою електронної пошти, третя особа - телефонограмою.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав; не надав суду витребуваних документів та інформації.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, письмових пояснень не надала.
Розглянувши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
На примусовому виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження ВП № 56928457 з примусового виконання виконавчого листа № 192/2882/13-а, виданого 27.01.2014 Солонянським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з позивача на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, аліментів в розмірі 1/3 частини від всього заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.12.2013 року до досягнення дітьми повноліття.
Державним виконавцем Солонянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сазановим Станіславом Олександровичем 22.01.2019 винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 57 201,57 грн. на підставі абзацу 3 частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивач мав заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Даючи правову оцінку постанові державного виконавця від 22.01.2019 року про накладення штрафу, суд зважає на таке.
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі також Закон).
Статтею 1 Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 13 Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 1 ст.26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 2 ст.74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч.1 ст.71 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Абзацом 3 ч.14 ст.71 Закону передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів
Вказану статтю доповнено цією нормою згідно з Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", який вступив в дію з 28.08.2018.
Згідно зі ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Крім того, відповідно до п.2 рішення Конституційного Суду України від09.02.1999 у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
За вказаних обставин абзац 3 ч.14 ст.71 Закону немає зворотної дії в часі та стосується правовідносин, які виникли після 28.08.2018 року.
Станом на 22.01.2019 року, тобто на момент винесення оскаржуваної постанови, позивач не міг мати заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував би суму відповідних платежів за три роки, враховуючи те, що абзац 3 ч.14 ст.71 Закону немає зворотної дії в часі та стосується правовідносин, які виникли після 28.08.2018 року.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови покладено на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності застосування до позивача штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, а тому спірна постанова про стягнення штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Щодо строку звернення до суду.
Судом встановлено на підставі пояснень позивача та копії оскаржуваної постанови, що останню позивач отримав лише 13.08.2019 року.
З позовом до суду позивач звернувся 19.08.2019 року.
Оскільки відповідачем не надано суду доказів направлення та вручення оскаржуваної постанови позивачу до 13.08.2019 року, то суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення з позовом до суду, який встановлено пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України.
Так, згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного позову в сумі 768,40грн.
Таким чином, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40грн.
Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Солонянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сазанова Станіслава Олександровича від 22.01.2019 року ВП № 56928457 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у сумі 57 201,57 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Солонянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 768,40грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили станом на 28.08.2019 року Суддя С.В. Златін

Згідно з оригіналом

Суддя С.В. Златін