Справа № 300/70/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/4974/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року, ухвалене суддею Могила А.Б. у м. Івано-Франківську о 13 год. 32 хв. у справі № 300/70/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2018/000487/2 від 26.12.2018 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2018/11117 від 26.12.2018 року; стягнути з державного бюджету України 18900 грн. сплаченого за товар мита.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.12.2018 року декларант, ПП «Брок-Вест» в особі Желехівського Н.С. , заявив до митного оформлення та подавши відповідачу митну декларацію № UA206010/2018/416737: транспортний засіб - легковий автомобіль, марки «Renault», модель «Megane», тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1461 см.куб, календарний рік виготовлення - 2014. Вартість автомобіля - 4500 євро.

Разом із вказаною митною декларацією позивач надав відповідачу такі документи: рахунок-фактуру (інвойс), декларацію про походження товару, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.11.2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2018 року НОМЕР_2, договір про надання послуг митного брокера, паспорт громадянина України, платіжний документ, копію митної декларації країни відправлення.

На думку позивача, відповідач протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, визначив митну вартість товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які, на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

Збільшення митної вартості товару відповідачем в результаті застосування резервного методу визначення митної вартості на підставі оскаржених рішень порушує право позивача на визначення митної вартості за ціною договору. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2018/000487/2 від 26.12.2018 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2018/11117 від 26.12.2018 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Івано-Франківська митниця ДФС, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. Таку позицію відповідач пояснює тим, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією № UA206010/2018/416737, митний орган встановив, що документи, які подані разом з митною декларацією, про підтвердження всіх складових ціни транспортного засобу містять розбіжності, зокрема, в рахунку-фактурі від 29.11.2018 року продавцем автомобіля марки «Renault», є нерезидент - «Auto - Gibert», а, згідно з свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу, власником зазначено «Piepenbrock Service GmbH & Co.Kg» та Melnyk Valerii. Також в рахунку-фактурі зазначено, що оплата здійснювалася в готівковій формі, натомість позивач, під час митного оформлення, надав платіжний документ, згідно з яким оплата здійснена на банківський рахунок «Auto - Gibert». Крім цього, декларант не подав повний перелік документів, які зазначені в графі 44 митної декларації. Відповідач зазначає, що митну вартість митний орган визначив за результатами спрацювання системи АСАУР 105-2, 106-2 «митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1 ,валюта - EUR, вартість 6450».

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті відповідачем в порядку, з підстав, в межах повноважень, що визначені чинним законодавством України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, які належним чином повідомлені про судове засідання, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку передбаченому ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 29.11.2018 року на підставі договору купівлі-продажу/рахунку № 00107, придбав у підприємства «Auto-Gibert» (Дармштадт, Німеччина) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки «Renault», модель «Megane», тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1461 см3, календарний рік виготовлення - 2014, бувший у використанні. Вартість автомобіля - 4500 євро.

26.12.2018 року декларант, ПП «Брок-Вест» в особі Желехівського Н.С., в інтересах позивача оформив та подав відповідачу митну декларацію № 206010/2018/416737, в якій до митного оформлення заявив товар: «транспортний засіб - легковий автомобіль, марки «Renault», модель «Megane», тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1461 см3, календарний рік виготовлення - 2014, бувший у використанні, ціна товару 4500 євро, що еквівалентно 140908,91 грн. - за методом визначення митної вартості - 1 (за ціною договору).

Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 29.11.2018 року, декларацію про походження товару за № 0380 від 29.11.2018 року, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.12.2018 року № 20903/2018/73763, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.11.2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2018 року НОМЕР_2, договір про надання послуг митного брокера від 17.12.2018 року, паспорт громадянина України, платіжний документ від 29.12.2018 року, копію митної декларації країни відправлення від 26.12.2018 року № 18DE43E0.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідач зробив висновок, що такі документи мають розбіжності, не містять достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена (підлягає сплаті за товари), що ставить під сумнів обґрунтованість обраного декларантом методу визначення митної вартості. Одночасно, 26.12.2018 року відповідач запропонував декларанту надати оригінали або копії документів, які зазначені в графі 44 митної декларації.

На вказане повідомлення декларант листом від 26.12.2018 року повідомив відповідача, що для визначення митної вартості та митного оформлення транспортного засобу надав усі необхідні документи.

У зв`язку з тим, що декларант не подав документи, які витребовував відповідач, а також тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, відповідач, Івано-Франківська митниця ДФС, 26.12.2018 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2018/000487/2 та винесла Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2018/11117, якою відмовила у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № 206010/2018/416737 від 26.12.2018 року.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA206010/2018/000487/2 від 26.12.2018 року за митною декларацією № 206010/2018/416737 від 26.12.2018 року, відповідач, використавши інформацію за результатами спрацювання системи АСАУР 105-2, 106-2, визначив митну вартість легкового автомобіля марки «Renault», модель «Megane», тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1461 см3, календарний рік виготовлення - 2014, бувший у використанні, країна відправлення/експорту - Німеччина, у розмірі 6450 EUR.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що відповідач не провів з декларантом консультацій щодо числових значень вартості транспортного засобу, не витребував додаткових документів, вважаючи, що в поданих декларантом до митного оформлення транспортного засобу документах містяться розбіжності та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів без обґрунтування в ньому причин його прийняття, в тому числі відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

В ході проведення митного оформлення транспортного засобу - легковий автомобіль, марки «Renault», модель «Megane», тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1461 см.куб, календарний рік виготовлення - 2014, митний орган встановив розбіжності в поданих до митного оформлення документах щодо продавця (власника) транспортного засобу. В рахунку-фактурі продавцем виступає «Auto-Gibert» (Дармштадт, Німеччина), а у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, власниками цього транспортного засобу є «Piepenbrock Service GmbH&Co.KG» та «Melnyk Valerii».

Крім того, до митного оформлення позивач не надав відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль.

Декларант на пропозицію відповідача не надав документи, які підтверджують складові митної вартості товару щодо ціни, яка фактично сплачена, а також ті, які б усунули розбіжності виявлені митним органом під час митного оформлення товару щодо продавця (власника) транспортного засобу.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскільки позивач не довів правильність визначення заявленої ним митної вартості товару, то відповідач вправі визначити митну вартість товару самостійно на підставі резервного методу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частинами 7-9 статті 55 МК України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Проте, апеляційний суд встановив, що декларант погодився з рішенням про коригування митної вартості товару та оформив і подав відповідачу митну декларацію № UA206010/2018/416896, в якій вказав митну вартість транспортного засобу визначену відповідачем в сумі - 6450 євро та сплатив до Державного бюджету України митні платежі в сумі 18 900 грн., які одночасно просить повернути, як надмірно сплачені.

В постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 814/1980/16 Верховний Суд висловив правову позицію, що у разі якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за окремою митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, самостійно не приймав рішення про коригування митної вартості і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину надмірно сплаченими.

Цієї обставини, суд першої інстанції не оцінив, обмежившись оцінкою поданих позивачем доказів при поданні попередньої митної декларації, чим допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року в справі № 300/70/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складено 21.08.2019 року