Справа № 160/4391/19
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Справа № 160/4391/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/4391/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ), у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», правонаступником якого внаслідок перейменування є Публічне акціонерне товариство «Дніпровський завод мінеральних добрив»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), як працівнику, зайнятого повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо шкідливими умовами праці, період роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»:

з 20.10.2001р. по 24.12.2001р. - підмінним посадчиком гарячого металу 4 розряду гарячої ділянки рейкобалкового (рельсобалочного) цеху;

з 29.12.2011р. по 28.02.2012р. - бригадиром з переміщення сировини, полуфабрикатів і готової продукції в процесі виробництва 4 розряду в цеху відвантаження непреривнолитої заготівлі;

з 01.03.2012р. по 25,12.2012р. - посадчиком металу 4 розряду гарячої ділянки в новопрокатному цеху до пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення пенсії за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 09.02.2019 р.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/4391/19 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019р. відкрито провадження по справі №160/4391/19 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно із статтею 126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №160/4391/19 у спрощеному провадженні.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що 12.02.2019р. вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, враховуючи, що позивачем набуто право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із досягненням нею 47 років та за наявності достатнього загального та пільгового стажів роботи, однак відповідач протиправно, на думку позивача, відмовив у призначенні їй пенсії згідно рішення №4227 від 23.02.2019р., мотивуючи свою позицію відсутністю у позивача пільгового стажу роботи за Списком №1. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував до її пільгового стажу період роботи з 20.10.2001р. по 24.12.2001р. та з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. з огляду на не проведення підприємством атестації робочих місць за ці періоди. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії протиправними, та такими, що порушують його право на соціальний захист, а саме: право на пенсійне забезпечення, тому, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області аргументована безпідставністю заявлених до суду вимог. Так, відповідач зазначив, що 12.02.2019р. ОСОБА_1 звернулась із заявою за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач працювала «в сталеплавильном производстве слесарь-ремонтник» у спірні період роботи з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідач зазначає, що рішенням №4227 від 23.02.2019р. позивачу було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність пільгового стажу роботи за Списком №1, а саме: 7 років, оскільки періоди роботи на підприємстві ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 20.10.2001р. по 24.12.2001р., з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача, оскільки у вказані періоди на підприємстві не проводилась атестація робочих місць. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

12.02.2019р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4227 від 23.02.2019р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно через відсутність пільгового стажу роботи.

У вказаному рішенні пенсійним органом повідомлено, що періоди роботи на підприємстві ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 20.10.2001р. по 24.12.2001р., з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача, оскільки у вказані періоди на підприємстві не проводилась атестація робочих місць. За документами, наданими для призначення пенсії, загальний стаж зараховано по 27.03.2018р. та складає 29 років 5 місяців 12 днів, в тому числі на пільгових умовах за Списком №1 - 6 років 3 місяці 12 днів.

Таким чином, спірним в даному випадку є не зарахування позивачу до пільгового стажу періоди роботи на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» у зв`язку із відсутністю атестації робочих місць.

Інших підстав відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у вказаному рішенні не зазначено.

Не погодившись із вищезазначеною позицією пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положенням ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. (надалі - Закон №1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види пенсій: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

У відповідності до п. «а» ст.13 Закону №1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

Відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р., при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами.

Процедура подання документів для оформлення пенсій визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р. (надалі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно пункту 2.1 Порядку 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. (далі - Порядок №637). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 08.07.2014р. за №785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно до ст. 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 - у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника встановлює "Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років", затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006р., який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006р. за № 1231/13105 (далі - Порядок №18-1).

Згідно з п. 3 Порядку №18-1 - підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно записів в трудовій книжці та уточнюючих довідок, що надавались відповідачу ПАТ «Дніпровський меткомбінат» для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, підтверджується, що в спірний період з 20.10.2001р. по 24.12.2001р. та з 29.12.2011р. по 25.12.2002р. позивач працювала повний робочий день, виконуючи роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці в наступні періоди:

-у період з 16.05.2001р. по 31.05.2005р. ОСОБА_1 була переведена підмінним посадчиком гарячого металу 4 розряду гарячої ділянки рейкобалкового (рельсобалочного) цеху про що свідчить відповідна запис №13 в трудовій книжці з посиланням на розпорядження по цеху №418 від 25.05.2001р., що також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями особистої картки позивача № НОМЕР_1 та відомостями про нарахування заробітної плати;

-у період з 01.04.2011р. по 28.02.2012р. ОСОБА_2 була переведена в цех відвантаження непреривно литої заготівлі бригадиром з переміщення сировини, полуфабрикатів і готової продукції в процесі виробництва 4 розряду, про що свідчить відповідна запис №17 в трудовій книжці з посиланням на наказ по кту №88 від 01.02.2011р., що також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями особистої картки позивача № НОМЕР_1 та відомостями про нарахування заробітної плати;

-у період з 01.03.2012р. по 03.03.2016р. ОСОБА_1 була переведена в новопрокатний цех гаряча ділянка роби' посадчиком металу 4 розряду про що свідчить відповідна запис №1-9 в трудовій книжці з посиланням на розпорядження оператора №643 від 24.02.2012р., що також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями особистої картки позивача № НОМЕР_1 та відомостями про нарахування заробітної плати;

Отже, із зазначених документів позивача вбачається, що зокрема у період з 20.10.2001р. по 24.12.2001р., з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. ОСОБА_1 працювала на посадах, які передбачені Списком №1.

Водночас, пенсійний орган вважає, що вказані періоди роботи позивача не підлягають зарахуванню до її пільгового стажу роботи, який надавав би ОСОБА_1 право на призначення пенсії за Списком №1, оскільки у період з 20.10.2001р. по 24.12.2001р., з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. підприємством не проводилась атестація робочих місць.

При цьому, зокрема, у відповідності до запису №20 в трудовій книжці ОСОБА_1 (з посиланням на постанову №659 від 26.12.2012 р.) - робоче місто атестовано за Списком №1 розділ НІ підрозділ 3 позиція 3.3а затверджено постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003р.

З огляду на викладене, суд не погоджується з вказаними висновками пенсійного органу з урахуванням також наступного.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992р. (далі - Порядок № 442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць за умовами (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 Порядку №442 встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці №41 від 01.09.1992р., періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або несвоєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою дирекції та профспілкового комітету Відкритого акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» «Про атестацію робочих місць за умовами праці» за №813 від 20.10.1994р. - за результатами первісно проведеної атестації робочих місць на комбінаті було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 (додаток № 1) та по Списку №2 (додаток № 2).

Згідно Додатку №1 до постанови №813 від 20.10.1994р. робочі місця на посаді «посадчик металу» були атестовані та включені до переліку робочих місць, виробництв, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1 (додаток №1 до постанови).

Тобто, первісно проведеною атестацією було підтверджено наявність особливо шкідливих та особливо важких умов праці робоче місце за посадою «посадчик металу», на якій в спірний період працювала позивач.

На підставі наказу по комбінату №331 від 26.05.1999р. «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» (АРМ) з травня 1999 року на комбінаті було розпочато проведення чергової атестації робочих місць, яка не була завершена у строк до 20.10.1999р. у зв`язку із скрутним фінансовим станом комбінату на той час.

Відповідно до листа головного державного експерта області з умов праці управління праці та соціального захисту населення від 26.10.1999р. за вих. №14/1-121 було продовжено термін дії постанови адміністрації та профкому комбінату «Про атестацію робочих міст за умовами праці до 01.01.2001р.» №813 від 20.10.1994р.

Листом за вих. №14/1-261 від 27.12.2000р. головний державний експерт області з умов праці надав згоду на використання результатів санітарно - гігієнічних факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації (наказ №813 від 20.10.1994р.) терміном до 31.12.2001р.

При цьому, в даному листі головний державний експерт області з умов праці підтвердив, що умови, характер праці, технологія виробництва з 1994 року по теперішній час (на дату цього листа) не змінилась.

Постановою адміністрації і профкому комбінату №1269 від 25.12.2001р. затверджено результати чергової атестації робочих місць, проведення якої було розпочато 26.05.1999р., згідно якої посада «посадчик металу» також була включена до переліку робочих місць, виробництв, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1 (додаток №1 до постанови).

Крім того, в матеріалах справи міститься постанова адміністрації і профкому комбінату №992 від 29.12.2006р., якою затверджено результати чергової атестації робочих місць та згідно якої професії позивача також була включена до переліку робочих місць, виробництв, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 (додаток №1 до постанови).

Відповідно до листа головного державного експерта області з умов праці управління праці та соціального захисту населення від 29.11.2011 р. №093/07-1-406 про проведення атестації робочих місць за умовами праці у створених нових структурних підрозділах, у відповідності до якого на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України №205 від 21.08.2000р. та з метою соціального захисту працівників підприємства, які працюють в шкідливих і важких умовах праці Головний державний експерт з умов праці дає згоду на поширення терміну дії наказу комбінату №992 від 29.12.2006 р. про атестацію місць за умовами праці до 29.12.2012 р.

Отже, твердження відповідача про те, що в спірний період в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» не проводилась атестація робочих місць не відповідають дійсності.

З огляду на викладене вбачається, що результати атестації, оформлені постановою №813 від 20.10.1994р. були продовжені головним державним експертом області з умов праці та в подальшому підтверджені результатами наступної атестації робочих місць, затвердженої, що в свою чергу має наслідком атестованість робочих місць позивача у спірні періоди та, як наслідок, можливість віднесення вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1.

Таким чином, наведені докази підтверджують те, що особливо шкідливі та особливо важкі умови праці позивача на комбінаті за професіями згідно Списку №1 у період з 20.10.2001р. по 24.12.2001р. та з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. залишались незмінними і відповідачем означеного не спростовано.

Також необхідно зауважити, що наказом Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» за №205 від 21.08.2000р. визначено, що з метою запобігання необґрунтованому позбавленню працівників, зайнятих на робочих випадках за скрутне фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог вищезазначеного Порядку.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач, не зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 20.10.2001р. по 24.12.2001р. та з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», допустив протиправні дії шляхом винесення відповідного рішення, що призвело до порушення права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Відтак порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення пільгової пенсії за віком спірний період роботи ОСОБА_1 в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» та здійснити у зв`язку з цим відповідний перерахунок його пенсії та виплату недоплачених сум.

Щодо рішення Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №6 управління застосування пенсійного законодавства Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за №4227 від 23.02.2019р., то останнє слід скасувати, зарахувати період роботи позивача з 20.10.2001р. по 24.12.2001р. та з 29.12.2011р. по 25.12.2012р. в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.45 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. - пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку, зокрема, пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення їй пенсії 12.02.2019р., тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах саме з 12.02.2019р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, висновок відповідача щодо не можливості зарахувати стаж роботи позивача на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» є помилковим.

Слід зазначити, що в якості заявлених до суду позовних вимог ОСОБА_1 у прохальній частині позовної заяви просить суд, зокрема, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», правонаступником якого внаслідок перейменування є Публічне акціонерне товариство «Дніпровський завод мінеральних добрив».

Водночас, судом встановлено, що відповідачем було порушено права позивача шляхом винесення пенсійним органом рішення за №4227 від 23.02.2019р. про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно заяви від 12.02.2019р.

Відповідно до п.п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, з метою дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, а також з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що в рамках даного адміністративного спору належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4227 від 23.02.2019р. про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно заяви від 12.02.2019р. - у зв`язку з чим суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 , як працівнику, зайнятого повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо шкідливими умовами праці, спірні періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», а також позовній вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №1 згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 09.02.2019р.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 768, 40 грн., що документально підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №ПХ119149 від 14.05.2019р. на суму 768, 40 грн.

Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем - у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 760, 00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі №160/4391/19 та ким дійсно допущено порушення прав позивача (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4227 від 23.02.2019р. про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно заяви від 12.02.2019р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), як працівнику, зайнятого повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо шкідливими умовами праці, період роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»:

з 20.10.2001р. по 24.12.2001р. - підмінним посадчиком гарячого металу 4 розряду гарячої ділянки рейкобалкового (рельсобалочного) цеху;

з 29.12.2011р. по 28.02.2012р. - бригадиром з переміщення сировини, полуфабрикатів і готової продукції в процесі виробництва 4 розряду в цеху відвантаження непреривнолитої заготівлі;

з 01.03.2012р. по 25,12.2012р. - посадчиком металу 4 розряду гарячої ділянки в новопрокатному цеху до пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення пенсії за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію на пільгових умовах за Списком №1 згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 09.02.2019р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 760, 00 (сімсот шістдесят гривень).

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський