Справа № 826/7681/17
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7681/17 Суддя першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Епель О.В.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника позивача: - Глущенко А.М.,

представника відповідача: - Сабадаша О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови, в якому просив:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн. від 30.03.2017 року ВП №53259140;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн. від 30.03.2017 року ВП №53259140.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2019 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду – відмовлено, позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відзив від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 30.03.2017 року №53259140, з огляду на невірне застосування Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) норм права в частині строків звернення до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні суду першої інстанції, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Крім того, 15.06.2017 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду, позивачем подано клопотання про відновлення терміну позовної давності.

Так, в поданому клопотанні Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначено, що позивач, при поданні позову помилково керувався ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у зв’язку з чим позовна заява була подана 05.05.2017 року, тобто на 10-й робочий день після отримання оскаржуваної постанови. Зазначені обставини призвели до пропущення позивачем, встановлених КАС України термінів звернення до суду.

Слід зазначити, що з 15.12.2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції, визначеній Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 р.

Згідно з пунктом 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення з даним позовом до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Водночас приписами статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення з даним позовом до суду) встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.103 КАС України).

З огляду на викладене, стаття 181 КАС України є спеціальною нормою, яка визначає строки звернення до суду з позовом про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Судом першої інстанції вірно наголошено, що у випадку оскарження рішень органів державної виконавчої служби у судовому порядку особою - стороною виконавчого провадження, остання має керуватися саме відповідною нормою Кодексу адміністративного судочинства України, а не статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Фактичною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом стало незнання посадовими особами суб’єкта владних повноважень вимог чинного законодавства. Вказане унеможливлює визнання судом поважними такі причини пропуску строку звернення до суду. На інші причини позивач не посилається.

Як вірно було зазначено, законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви.

Проте у даному випадку, неналежне виконання своїх службових обов'язків позивачем не можуть бути поважними причинами пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали помилково було застосовано норми КАС України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, проте такі доводи є необґрунтованими, з огляду на те, що норми КАС України в редакції від 6 липня 2005 року N 2747-IV, були застосовані виключно до тих процесуальних дій, які були вчинені судом першої інстанції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 р., тобто відносно строку звернення до суду, подання адміністративного позову, відкриття провадження у справі, в той час як під час постановлення спірної ухвали, судом першої інстанції обґрунтовано було застосовано норми КАС у редакції Закону України від 03.10.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв’язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) – залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2019 року – без змін.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) – залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2019 року – без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.В.Бєлова

О.В.Епель

Постанова складена в повному обсязі 20 серпня 2019 року.