Справа № 760/9098/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 серпня 2019 року № 760/9098/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Адвокатське бюро"ФОКС" Марини Миклуш" )
до третя особаДепартамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Києві (03680, м.Київ, вул.Н.Ополочення, 9) Фізична особа-громадянка України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії ,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Солом`янського районного суду міста Києва 05 квітня 2018 року звернулася ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 , в якому просила:

- встановити факт порушення ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 , виданий РВУМВС України в Дніпропетровській області 26.06.2006 р.) Правил дорожнього руху, що зумовило настання 04 листопада 2016 року дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено автомобілі, які належать ОСОБА_2 (Suzuki Swift, державний номерний знак НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_4 );

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Києві в частині не вчинення дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (в т.ч. шляхом складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та направлення такого протоколу до суду);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Києві скласти щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол про адміністративне правопорушення та направити такий протокол до суду.

Даний позов обґрунтовано тим, що відповідач, отримавши інформацію, яка свідчить про наявність у діях ОСОБА_2 порушень, що зумовили спричинення ДТП, зобов`язаний був вчинити дії щодо фіксування такого порушення. При цьому, така фіксація згідно положень статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом складання протоколу з наступним направленням його до суду.

Додатково представник позивача повідомив, що відповідач, обґрунтовуючи свою бездіяльність, виходив з того, що експертне дослідження, на яке посилається позивач, не є належним доказом, оскільки ґрунтується на розвитку подій, викладених ОСОБА_3 , а не з точки зору водія ОСОБА_2 ; посилання експерта на порушення ОСОБА_2 вимоги пункту 14.6 (а) ПДР не знайшло свого підтвердження. Водночас, на думку представника позивача, працівники поліції не мають повноважень приймати такі рішення замість суду, адже зобов`язані лише зафіксувати факт адміністративного правопорушення шляхом складання протоколу. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями щодо скасування чи визнання недійсним експертного висновку.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з тим, що позивачем заявлено вимогу не лише з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, що підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, а й вимогу щодо бездіяльності суб`єкта владних повноважень стосовно встановлення факту порушення Правил дорожнього руху, вимогу щодо зобов`язання скласти протокол про адміністративне правопорушення та направити такий протокол до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2018 року справу №760/9098/18 прийнято до провадження та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначив, що процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення безпосередньо відноситься до компетенції судів, а докази та їх оцінка та, як наслідок, остаточне рішення по справах про адміністративні правопорушення щодо визнання особи винною у скоєному ДТП, можуть бути прийняті лише судом.

Додатково представник відповідача у відзиві зазначив, що складаючи протокол відносно ОСОБА_3 , посадова особа відповідача діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами, оскільки в ході оформлення ДТП було встановлено всі наявні порушення ПДР України, що призвели до ДТП. В свою чергу, обставини, викладені у протоколі, знайшли своє підтвердження при розгляді справи №758/13936/16-п в Подільському районному суді міста Києва, в ході розгляду якої позивач свою вину визнала в повному обсязі.

Також, на думку представник відповідача, у позивача відсутні підстави для звернення до адміністративного суду з вимогою встановлення факту порушення ПДР України ОСОБА_2 , оскільки остання не є суб`єктом владних повноважень, а відтак така вимога прямо суперечить завданням адміністративного судочинства.

У відповіді на відзив представник позивача стверджував, що відповідачем не надано жодних пояснень стосовно того, що під час оформлення адміністративних матеріалів як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 не визнали своєї вини, однак протокол про адміністративне правопорушення складено лише відносно ОСОБА_3 , яка в подальшому не визнавала своєї вини, однак була позбавлена можливості оскаржити відповідне рішення суду в апеляційному порядку з незалежних від неї причин. Додатково представник позивача повідомив, що посилання відповідача на те, що притягнення до адміністративної відповідальності одного з учасників ДТП, начебто виключає можливість притягнення до такої відповідальності інших учасників ДТП є помилковими, адже винними у скоєнні ДТП може бути не лише одна особа, а відповідні обставини щодо ДТП можуть з`ясуватися не одразу.

Крім того, на переконання представника позивача, відповідач не наділений спеціальними повноваженнями та компетенцією та не справі спростовувати висновки, які наведено у висновку судового експерта від 17 жовтня 2017 року №502, яким встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП.

З огляду на викладене вище та відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2016 року о 09 год. 15 хв. на вул.. Електриків 10 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_4 , водій ОСОБА_1 та Suzuki Swift, д.н.з. НОМЕР_3 , водій - ОСОБА_2 .

04 листопада 2016 року о 09 год. 40 хв. посадовою особою Департаменту патрульної поліції оформлено зазначену дорожньо-транспортну пригоду та відносно водія Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_4 , водій ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням підпункту 10.1 та підпункту 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2016 року у справі №758/13936/16-п водія ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, у вказаній постанові зазначено, що позивач свою вину визнала повністю.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_5 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, з наявних матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Центру судових досліджень «Експерттранссервіс» для проведення експертного дослідження вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

У висновку №502 автотехнічного дослідження за копіями адміністративних матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 04 листопада 2016 року у місті Києві на вул. Електриків за участі автомобілів Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_4 та Suzuki Swift, д.н.з. НОМЕР_3 , складеного 17 жовтня 2017 року Центром судових дослдіжень «Експерттранссервіс», вказано, що, виходячи із характеру та розташування пошкоджень обох автомобілів Suzuki Swift д.н.з. НОМЕР_3 чи Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_4 , є підстави технічного характеру стверджувати, що ідентором-автомобілем, який наносив (занурювався) удар, виступав автомобіль Suzuki Swift, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У пункті 9 зазначеного висновку експерта зазначено, що у діях водія автомобіля Suzuki Swift реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 у даній дорожній ситуації вбачаються невідповідності вимогам підпунктів 12.1, 14.6 а) та 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з даною пригодою - зіткненням автомобіля Suzuki Swift НОМЕР_3 з автомобілем Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_4 . Дані невідповідності водій автомобіля Suzuki Swift реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 допустила своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в т.ч. і водій автомобіля Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 . У діях водія автомобіля Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв`язку з даною пригодою, не вбачається.

24 жовтня 2017 року позивач звернулась із заявою до начальника Управління патрульної поліції в місті Києві про вчинення дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності особи, винної у вчиненні ДПТ, у якій, посилаючись на висновок експерта, вимагала невідкладно вчинити дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 шляхом складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та направлення такого протоколу до суду.

За результатами розгляду вказаного звернення позивача, листом від 14 грудня 2017 року №Г-9972, М-10848/41/11/02-2017 Управління патрульної поліції у місті Києві повідомило, що наданий позивачем висновок судового експерта Центру судових експертиз досліджень «Експерттранссервіс» №502 від 17 жовтня 2017 року відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доказом у справі, якому органом (посадовою особою) з урахуванням положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення надається належна оцінка. В свою чергу, вихідні дані, які були надані на проведення такого дослідження, не підтверджуються об`єктивними даними. Крім того, дослідження базувалось лише з точки зору розвитку подій, описаних водієм ОСОБА_3 , а з точки зору водія ОСОБА_2 перевірка взагалі не проводилась, що суперечить принципам повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Також у листі від 14 грудня 2017 року №Г-9972, М-10848/41/11/02-2017 вказано, що посилання експерта на те, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення вимоги пункту 14.6(а) Правил дорожнього руху не знайшло свого підтвердження, оскільки ділянка дороги, де трапилась пригода не є перехрестям, а являється прилеглою територією. Відтак, вказаний висновок не може бути прийнятий як належний доказ наявності порушень Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_2 , а тому в Управління патрульної поліції у місті Києві відсутні правові підстави для складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В подальшому, 23 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту патрульної поліції із скаргою на дії та бездіяльність працівників Управління патрульної поліції в місті Києві, у якій просила: вжити заходи впливу до осіб, які недбало віднеслись до розгляду та реагування на заяву ОСОБА_3 про вчинення дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку 24 жовтня 2017 року було подано до Управління патрульної поліції в місті Києві; невідкладно вчинити дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 шляхом складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та направлення такого протоколу до суду.

Листом від 18 січня 2018 року №Г-12287/41/2/02-2018 Департамент патрульної поліції повідомив про розгляд скарги на бездіяльність деяких працівників Управління патрульної поліції у місті Києві, зі змісту якого вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно інших учасників дорожньо-транспортної пригоди може бути лише рішення суду, резолютивною частиною якого буде зобов`язано відповідний підрозділ патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно осіб (особи), визначених судом винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Інших підстав щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно інших учасників ДТП законодавством не передбачено.

Під час перевірки фактів, викладених у скарзі позивача, встановлено, що наданий нею висновок експертного дослідження судового експерта Центру судових досліджень «ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» від 17 жовтня 2017 року №502, у якому вказано, що в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам підпункту 12.1, 14.6 та 12.3 Правилам дорожнього руху України до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, не є підставою складання стосовно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому порушень службової дисципліни, а також вимог законодавства в діях працівників Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції не встановлено.

Незгода позивача із бездіяльністю відповідача щодо складання протоколу відносно ОСОБА_2 зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що зазначений у позові спір виник у зв`язку із протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягала у не складанні відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія автомобіля Suzuki Swift, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 після звернення представника позивача з відповідною заявою до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції та зі скаргою до Департаменту патрульної поліції.

Судом встановлено, що згідно вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян» Управлінням патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції розглянуто дану заяву від 24 жовтня 2017 року та проведено перевірку, в результаті якої в діях водія ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху не виявлено, оскільки ділянка дороги, де трапилась пригода, не є перехрестям, а являється прилеглою територією. Позивачу також роз`яснено, що відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказаний висновок не може бути прийнятий як належний доказ наявності порушень Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність підстав для складання відносно останньої протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд також звертає увагу, що відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян» відповідь на заяву

Відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справах про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно до пункту 1 розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ Україну 07 листопада 2015 року №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригод» поліцейським складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою на те посадовою особою Національної поліції за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та у випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, а тому, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи, щодо якої він складений, та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії.

Згідно статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як і визначення певної особи для такого складання не входить до повноважень відповідача - Управління патрульної поліції у місті Києві.

Разом з цим, суд звертає увагу, що постановою Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2016 року у справі №758/13936/16-п, встановлено вину ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, яка сталася 04 листопада 2016 року.

За вказаних обставин, суд вважає, що обставини щодо наявності чи відсутності вини у скоєнні ДТП підлягають доведенню в рамках розгляду справи в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не в порядку оскарження дій згідно Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене вище, доводи позивача в обґрунтування поданого позову, суд вважає, недоведеними.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного в сукупності, відповідно до вимог статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені позивачем доводи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Додатково суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Вказана справа розглянута Окружним адміністративним судом міста Києва на виконання вимог ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, яка набрала законної сили та прийнята в порядку, встановленому статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України, та з урахуванням імперативних норм статті 30 даного Кодексу.

Керуючись ст.ст. 9, 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук