Справа № 300/1244/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" серпня 2019 р. справа № 300/1244/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитин Н.М.,
за участю: секретаря судового засідання Маковійчук С.М.,
представника позивача - Муратової Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про стягнення боргу в сумі 14 896 974,50 грн., суд, -
ВСТАНОВИВ:
11.06.2019 Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про стягнення боргу в сумі 12 855 753,83 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено на 03.07.2019 підготовче засідання.
03.07.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкладено розгляд підготовчого провадження на 29.07.2019 о 10:00 год., у зв`язку із першою неявкою представника відповідача належним чином повідомленого про судове засідання без повідомлення причин неявки.
Також, 03.07.2019 позивачем до канцелярії суду подано заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковою сплатою боргу в сумі 109 900,00 грн. та стягнення боргу в розмірі 12 745 853,83 грн.
10.07.2019 позивач збільшив позовні вимоги, про що подав відповідну письмову заяву, де зазначив, що станом на 05.07.2019 сума податкового боргу, з врахуванням його часткового погашення, збільшилась та складає 14 896 974,50 грн.
У підготовчому судовому засіданні 29.07.2019 протокольною ухвалою судом прийнято до розгляду заяву представника позивача від 10.07.2019 про збільшення позовних вимог з урахуванням часткового погашення податкового боргу.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 закрито підготовче провадження в даній справі, розгляд справи розпочато по суті (а.с.162-163).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просила позов задовольнити повністю.
Відповідач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала про відкриття провадження від 14.06.2019 та повістки вручені уповноваженій особі відповідача за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.114, 167).
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами загального позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд встановив таке.
Державне підприємство Івано-Франківський ліспромкомбінат Міністерства оборони України створене відповідно до наказу міністра оборони України від 20.05.1993 року № 104. Наказом Міністра оборони України від 30.09.2008 року № 469 вказане підприємство перейменовано на державне підприємство Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат, яке стало правонаступником усіх прав та обов`язків ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат Міністерства оборони України. ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат 22.06.1993 року зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради за адресою: вул. Л. Ребета, буд 6, м. Івано-Франківськ, та перебуває на обліку Головному управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів (а.с.12-18).
З матеріалів адміністративної справи вбачається що, ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат подало до ДПІ у м.Івано-Франківську податкові декларації з податку на додану вартість із визначенням сум податкових зобов`язань, а саме: податкова декларація з податку на додану вартість від 21.01.2019 термін сплати 30.01.2019 в сумі 1998085,00 грн., податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2019 термін сплати 01.03.2019 в сумі 620238,00 гри., податкова декларація з податку на додану вартість від 20.03.2019 термін сплати 30.03.2019 на суму 1523328.00 грн., податкова декларація з податку на додану вартість від 06.05.2019 термін сплати 07.05.2019 на суму 1121637,00 грн., податкова декларація з податку на додану вартість від 20.05.2019 термін сплати 30.05.2019 на суму 1232627,00 грн., податкова декларація з податку на додану вартість 20.06.2019 термін сплати 30.06.2019 на суму 948741,00 грн. (а.с.20-24, 130).
Таким чином, податковий борг відповідача по податку на додану вартість становить 13 866 974,23 грн. (а.с. 20-24, 32-40, 45, 130, 133-136, 148-149).
Однак, самостійно задекларовані по земельному податку підприємства та нараховані згідно податкового повідомлення-рішення грошові зобов`язання підприємство не сплатило, у зв`язку з чим виник податковий борг по земельному податку в загальному розмірі 263482,58 грн. (а.с.49-60, 75).
В той же час за результатами проведеної ГУ ДФС в Івано-Франківській області перевірки ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат з питань своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, складено акт № 2273/5512/08033772 від 10.12.2018, в якому зафіксовано порушення відповідачем п.287.3 ст. 287 ПК України, а саме: несвоєчасну сплату платником протягом граничних строків самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.65-69).
Відтак, за відповідачем рахується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в загальному розмірі 133960,69 грн.
Поряд з цим, внаслідок несплати відповідачем податкових зобов`язань, самостійно задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємств від 28.02.2019 на суму 368 832,0 грн. та податковій декларації з податку на прибуток підприємств від 09.05.2019 на суму 40 230,0 грн., у ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат виник податковий борг з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в розмірі 409 062,00 грн. (а.с.79-82).
Крім того, відповідно до розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2018 рік від 28.02.2019, частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету становить 223 500,0 грн. (а.с.83).
В зв`язку із вищенаведеними обставинами, сума податкового боргу, що підлягає стягненню, складає 14 896 974,50 грн.
Вказане також підтверджується довідкою про борг за платежами, що підлягають стягненню, зворотнім боком облікових карток відповідача по даних податках, податковими деклараціями та податковими повідомленнями рішеннями.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд враховує таке.
Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно із пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
В п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).
За змістом пунктів 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Приписами пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до пункту 116.1. статті 116 зазначеного Кодексу у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.
Підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 ПК України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Нарахування пені закінчується у випадках, визначених пунктом 129.3. статті 129 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 131.1. статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.
Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем порушено вищевказані вимоги, щодо сплати податку на додану вартість, що призвело до формування податкового боргу за даним видом податкового зобов`язання на суму 13 866 974,23 грн. із врахуванням штрафних санкцій та пені.
Щодо стягнення податкового боргу по земельному податку, суд зазначає наступне.
Згідно із п.265.1 ст.265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Згідно пункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Статтею 269 Податкового кодексу України встановлено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Відповідач, згідно з підпунктом 269.1.1. пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України є платником земельного податку.
Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Положеннями пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу України, встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
З урахуванням наведених норм, у зв`язку із несвоєчасною сплатою самостійно задекларованого податкового зобов`язання по земельному податку та штрафних санкцій, підлягає стягненню з відповідача податковий борг по даному податку в загальному розмірі 263482,58 грн.
Стосовно стягнення податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1. п. 266.3 ст. 266 ПК України).
Відповідно до п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України).
Щодо стягнення з податку на прибуток підприємства і організацій, що перебувають у державній власності, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п.133.1.1 п.133.1 ст.133 ПК України платниками податку на прибуток є, зокрема, суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.
Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (п.137.1 ст.137 ПК України).
Відповідно до п.137.3 ст.137 ПК України відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.
Податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду (п.137.4 ст.137 ПК України).
Враховуючи наведені норми, внаслідок несплати відповідачем податкових зобов`язань, самостійно задекларованих у деклараціях по податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, за ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат рахується податковий борг по даному податку в розмірі 409 062,00грн.
Стосовно стягнення податкового боргу щодо частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету, суд зазначає наступне.
Положеннями пп. 13 п. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України належать: частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету (у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України), та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.
Відповідно до п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів", державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств "Міжнародний державний центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб`єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень;15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.
Беручи до уваги вищенаведене, підлягає до стягнення в судовому порядку податковий борг, який виник в результаті несплати самостійно визначеного грошового зобов`язання у частині чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету в розмірі 223500,00 грн.
Одночасно суд зазначає, що згідно із п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню (п.56.11 ст.56 ПК України).
Згідно із п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відтак, самостійно визначені відповідачем суми грошових зобов`язань у податкових деклараціях з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, із земельного податку, податку на додану вартість, податку на прибуток та частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету, а також донараховані податковим органом згідно податкових повідомлень рішень та пені є узгодженими та підлягають обов`язковій сплаті. Вказане підтверджується зібраними у справі доказами.
У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом утворюють податковий борг.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов`язання з вищезазначених податків в загальному розмірі 14 896 974,50 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг в розмірі 14 896 974,50 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4. статті 95 Податкового кодексу України).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з Державного підприємства Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат податкового боргу в розмірі 14 896 974,50 грн., є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

Відповідач: Державне підприємство Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат (, вул.Ребета, 6, м.Івано-Франківськ, 76014).

Суддя Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 23 серпня 2019 р.