Справа № 280/1289/19
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 серпня 2019 року Справа № 280/1289/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 49, оф. 38)

про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд:

- стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках, що належить такому платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ», а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків на користь відповідача податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1204686,43 грн (код платежу 14060100 на р/р 8007).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно облікової картки платника у відповідача наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати сум податкового зобовязання з податку на додану вартість, які були самостійно нараховані у податкових деклараціях та нарахованої податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями за результатами проведеної камеральної перевірки та пені. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг у загальній сумі 1204686,43 грн.

01.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 23.04.2019 з повідомленням (викликом) сторін о/об 16 год. 30 хв.

Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23.04.2019 відкладено судове засідання на 29.05.2019 о/об 16 год. 00 хв.

Відповідачем через канцелярію суду (вх. №21939) подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти наявності заборгованості не заперечує, пояснює її несплату на наявність дебіторської та кредиторської заборгованості, яка виникла внаслідок несплати комунальних платежів населенням та юридичними особами м. Запоріжжя та м. Василівка Запорізької області стали причиною несплати податкового боргу з податку на додану вартість. Також у відзиві, відповідач просить суд розстрочити виконання даного рішення.

Ухвалою суду від 29.05.2019 зупинено провадження по справі до примирення сторін до 15.08.2019.

Ухвалою суду від 15.08.2019 поновлено провадження по справі, судове засідання призначено на 15.08.2019 о/об 10 год. 00 хв.

З урахуванням вимог ст. ст. 205, 229 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» () зареєстровано як юридична особа 09.04.2014, , про що в Єдиному державному реєстрі внесено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи за № 1 036162, та перебуває на обліку у відповідача.

Позивач самостійно визначив податкові зобов'язання - подав до відповідача наступні податкові декларацію з податку на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг):

- № від 20.10.2018, борг склав 75 045,68 грн;

- № від 19.11.2018, борг склав 263 605,00 грн;

- № від 19.12.2018, борг склав 151 298,00 грн;

- на підставі податкової декларації з податку на додану вартість від 21.01.2019, борг склав 234 861,00 грн;

- на підставі податкового повідомлення-рішення № від 04.12.2018 у відповідності ст. 126 Податкового кодексу України були нараховані штрафні санкції у сумі 6800,50 грн;

- на підставі податкового повідомлення-рішення №0І73965006 від 21.12.2018 у ВІДПОВІДНОСТІ до п. п. 120/120/2, ст. 120 Податкового кодексу України були нараховані штрафні санкції у сумі 360 637,86 грн;

- на підставі податкового повідомлення-рішення № від 04.02.2019, борг склав 48 626,25 грн;

- на підставі податкового повідомлення-рішення № від 04.02.2019 в якому у відповідності до пп. 129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України було нараховано пеню у сумі 1128,02 грн.

У встановлений законом строк зазначені суми сплачені відповідачем не були та набули статусу податкового боргу.

З метою погашення податкового боргу 08.11.2018 боржнику було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу № Ю- 30830-50/829 від 06.11.2018 на загальну суму податкового боргу.

Відповідно до довідки ГУ ДФС у Запорізькій області Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» має податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 1204686,43 грн.

Вказані податкові вимога та податкове повідомлення рішення в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувалось, а отже є узгодженим.

З наведених підстав, контролюючий орган звернувся до суду.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий Кодекс України (далі ПК України).

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючі та органи стягнення є:

41.1. Контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

41.2. Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

За п.п. 14.1.137 ст.14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України;

Відповідно до ст. 19 ПК України, державні податкові інспекції здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податку та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри ведення яких покладено законодавством на контролюючи органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників, визначені законом.

Також, підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Кодексу).

Відповідно до п. 202.1. ст. 202 ПК України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Відповідно до п. 203.1. ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного і податкового) місяця.

Пунктом 203.2 ст. 203 ПК України передбачено, що, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пп. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Крім того, відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як встановлено матеріалами справи, податковий борг з податку на додану вартість виник на підставі наступного: відповідач самостійно визначив податкові зобов'язання - подав до Мелітопольської ОДПІ наступні податкові декларацію їз податку на додану вартість:

- № від 20.10.2018, борг склав 75 045,68 грн;

- № від 19.11.2018, борг склав 263 605,00 грн;

- № від 19.12.2018, борг склав 151 298,00 грн;

- на підставі податкової декларації з податку на додану вартість від 21.01.2019, борг склав 234 861,00 грн.

Контролюючим органом відповідно підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, у порядку статті 76 ПК України проведені камеральні перевірки, за результатами яких складені акти: №5322/08-01-50-06/39174349 від 29.11.2018.

За результатами проведеної контролюючим органом перевірки, встановлення порушень норм ПК України, були прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 21.12.2018 на суму 360637,86 грн; № від 04.12.2018 на суму 6800,50 грн; № від 04.12.2018 на суму 62684,12 грн; № від 04.02.2019 на суму 48626,25 грн; № від 04.02.2019 на суму 1128,02 грн.

Загальна сума зобов'язань у розмірі 1204686,43 грн сплачена не була та набула статусу податкового боргу.

З метою погашення податкового боргу 08.11.2018 відповідачу було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу № форми «Ю» №30830-50/829 від 06.11.2018, яка була отримана представником відповідача, про що зроблено відмітку на поштовому повідомленні про вручення.

Податкові повідомлення-рішення в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувались.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно із пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пп. 95.1- 95.3 ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1244 «Про деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України» встановлений Порядок, яким визначений механізм Стягнення готівки, яка належить платнику податків, у рахунок погашення його податкового боргу, а саме:

згідно п. 2 - «Вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками контролюючого органу з урахуванням вимог пунктів 95.2-95.4 статті 95 Податкового кодексу України»;

згідно п. 3 - «Під час вилучення готівки працівники рахують наявні кошти. У разі коли обсяг готівки у платника податків перевищує суму його податкового боргу, вилученню підлягає готівка на суму боргу»;

згідно п. 4 - «У рахунок погашення податкового боргу спрямовується також готівка, виявлена працівниками у касі плойка податків, у тому числі в скриньці реєстратора розрахункових операцій, та інших місцях зберігання коштів»;

згідно п. 5, 6 - «За результатами вилучення готівки складається акт встановленої форми. Вилучена готівка в національній валюті вноситься працівником до банку для перерахування до відповідного бюджету в день її стягнення, а в разі неможливості такого внесення - на наступний робочий день. Готівка в іноземній валюті передається банку або іншій фінансовій установі, що має право на реалізацію іноземної валюти, у зазначений строк для її продажу відповідно до законодавства та подальшого перерахування згідно з вимогами абзацу першого цього пункту».

Як встановлено ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідач не заперечує проти наявності даної заборгованості, а також надання позивачем всіх доказів про підтвердження заборгованості та наявність податкового боргу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги відповідача про надання розстрочення виконання даного рішення, суд зазначає про наступне.

Стаття 124 Конституції України та стаття 370 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ч.1 ст.378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених

законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12. 2003 №14 Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Тобто, вирішуючи питання про відстрочку виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк тощо.

Підставою для відстрочення виконання рішення, в розумінні ст. 378 КАС України, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідач просить розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. Наявність даної заборгованості пов'язана з тим, що у підприємства є значна дебіторська заборгованість за надані населенню та юридичним особам послуги.

Станом на 01 квітня 2019 року дебіторська заборгованість населення м. Василівка Запорізької області (відповідач надає послуги з управління багатоквартирними будинками на підставі договору, укладеного із Василівською місткою радою) складала 671233, 25 грн. Дебіторська заборгованість юридичних осіб м. Василівка (які є співвласниками у багатоквартирних будинках) станом на 01.04.2019 складала 62289,46 грн. Дебіторська заборгованість населення м. Запоріжжя перед ТОВ «КК «Наш дім Запоріжжя» станом на 01.04.2019 складала 160263, 98 грн.

Отже, саме наявність дебіторської заборгованості, а також кредиторської, що є наслідком несплати комунальних платежів населенням та юридичними особами м. Запоріжжя та м. Василівка Запорізької області, є причиною несплати податкового боргу з податку на додану вартість.

На підтвердження обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення відповідачем надано до матеріалів справи копії фінансового звіту субєкта малого підприємництва за 1 квартал 2019 року, копія довідки про заборгованість №292 від 07.05.2019.

Враховуючи наявність обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення та неможливість погасити заборгованість у розмірі 1204686,43 грн одним платежем, суд приходить до висновку про наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 378 КАС України, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне розстрочити Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» про розстрочення виконання судового рішення по даній справі №280/1289/19 строком на 12 місяців.

Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 77, 139, 241, 243, 244, 245, 246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДФС у Запорізькій області (юридична адреса: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 49, оф. 38, ) про стягнення податкового боргу - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 49, оф. 38, ) з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків на користь УК у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025409 в УК у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, МФО 899998) податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1204686 (один мільйон двісті чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 43 копійки (код платежу 14060100 на р/р 8007).

Розстрочити виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2019 по справі №808/1289/19 про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1204686 (один мільйон двісті чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 43 копійки строком на дванадцять місяців, шляхом сплати по 100390 (сто тисяч триста девяносто) грн 53 копійки рівними частинами, починаючи з наступного місяця, після набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписане суддею 15.08.2019.

Суддя Р.В. Сацький