Справа № 826/15836/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 серпня 2019 року № 826/15836/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
ДоКиївської міської митниці ДФС
провизнання незаконним та скасування наказу від 19.09.2018 р. № 710-ос, зобовязання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 19.09.2018 р. № 710-ос про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зоборонити відповідальним особам відповідача направляти для внесення та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі інформацію щодо позивача, як особи до якої застосовано дисциплінарне стягнення з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень за корупційні дії чи дії повязані з корупцією, відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про запобігання корупції».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу відповідача від 19.09.2018 р. № 710-ос про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, так як постановою Соломянського районного суду м. Києва від 19.06.2018 р. по справі № 760/12396/18 встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 порушень повязаних з корупцією, у звязку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідач в письмовому відзиві на позов вказав на відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач з 24.04.2018 р. призначений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС.

08.05.2018 р. старшим о/у Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України Геращенком В.С. складено протоколи №116, № 117 за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та протокол № 118 ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 згідно яких зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС, тобто будучи державним службовцем, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані у десятиденний строк, а саме про отримання 25.10.2017 доходу від продажу легкового автомобіля ВАЗ 21214 у сумі 86000 (вісімдесят шість тисяч) гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, а також несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані щодо придбання (набуття у власність) 02 листопада 2017 року транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску, вартістю 189 000 (сто вісімдесят девять тисяч) гривень 00 копійок, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, чим вчинив адміністративні правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 2 статті ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 19.06.2018 р. по справі № 760/12396/18, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 та ч. 4 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Начальником відділу по роботі з персоналом підготовлена доповідна записка від 23.07.2018 р. № 364/26-70-04-34 з пропозицією ініціювати проведення дисциплінарного провадження стосовно головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Спеціалізований» ОСОБА_1 з метою визначення наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку.

Начальником митниці прийнято пропозицію в Доповідній записці про проведення дисциплінарного провадження та передано Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Київської міської митниці ДФС.

Комісією встановлено, що 25.10.2017 р. від продажу легкового автомобіля, ОСОБА_1 отримав дохід у сумі 86 000,00 грн. (зміна майнового стану перший раз).

02.11.2017 р. ОСОБА_1 придбано транспортний засіб, вартістю 189 000,00 грн. (зміна майнового стану другий раз).

В порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 двічі не повідомив НАЗК в 10 денний термін про зміну майнового стану.

На підставі встановленого, відповідачем складено висновок про наявність і діях ОСОБА_1 головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС дисциплінарного проступку та підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відтак, 19.09.2018 р. відповідачем прийнято наказ № 710-ос про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яким за невиконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» оголошено догану ОСОБА_1, головному державному інспектору відділу митного оформлення № 1 митного посту «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС.

Не погоджуючись із винесеним наказом, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. № 1700-VІІ (далі - Закон № 1700-VІІ) корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

До суб'єктів, зазначених у частині 1 статті 3 Закону №1700, на яких поширюється дія цього Закону, віднесено, зокрема, державних службовців.

У главі 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення наведені адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією.

Відповідно до статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, є судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Згідно зі статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Так, відповідно до статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про накладення адміністративного стягнення або про закриття справи.

При цьому, статтею 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення за адміністративне корупційне правопорушення у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування, керівникові підприємства, установи чи організації, державному чи виборному органу, власнику юридичної особи або уповноваженому ним органу для вирішення питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, усунення її згідно із законодавством від виконання функцій держави, якщо інше не передбачено законом, а також усунення причин та умов, що сприяли вчиненню цього правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.65 Закону №1700, особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Із аналізу змісту вказаних вище норм вбачається, що незважаючи на звільнення позивача від адміністративної відповідальності, останній підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому статтями 64-77 Закону України «Про державну службу».

Аналогічні розяснення надані Національним агентством України з питань державної служби 03.04.2018 р. листом №68/20/22-18.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що при винесенні спірного наказу від 19.09.2018 р. № 710-ос про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, у звязку із чим позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у звязку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко