Справа № 300/607/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6590/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В, Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 300/607/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 та Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018,-

суддя в 1-й інстанції - Чуприна О.В.,

час ухвалення рішення - 08.05.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 13.05.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20.03.2019 звернувся в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 та Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску, та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості ТЗ, який ввозився ОСОБА_1 на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок вказаного прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206010/2018/10780 від 10.12.2018 та Рішення про коригування митної вартості товарів за UA206010/2018/000205/2 від 10.12.2018. Позивач стверджує, що на підставі рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018 оплатив нерезиденту повну вартість автомобіля готівкою в сумі 1 000,00 USD, про що отримав відповідні документи. При перетині кордону України і декларуванні, визначив митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання ОСОБА_1 , відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий перелік документів, достовірно знаючи, що рахунок по купівлі автомобіля не видавався і відповідно не оплачувався через фінансові установи. Оплату здійснено готівкою, на підтвердження чого і було подано рахунок-фактуру №б/н від 27.09.2018. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 1000,00 USD до 6 595,18 USD суттєво порушує права позивача. На підставі вказаного просить суд визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації і Рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2018.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 300/607/19 у позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що декларантом не було подано повний перелік документів, які б підтверджували сплату коштів за ТЗ, не надано доказів на підтвердження того, що плата за страхування не проходила, сам декларант погодився із рішенням про коригування митної вартості, а Івано-Франківською митницею ДФС дотримано усіх законодавчих вимог.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 300/607/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності орган доходів і зборів мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України; відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів. Правомірність визначення позивачем митної вартості товару, яка підтверджується рахунком-фактурою №б/н від 27.09.2018, виданого нерезидентом Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) на купівлю ОСОБА_1 автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , та його перекладом, яким засвідчено здійснення оплати транспортного засобу у готівковій формі в сумі 1 000,00 USD.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, потрібні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації (29.11.2018).

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 27.09.2018 позивачем придбано у нерезидента Корфакс Трейдінг (Corfex Trading) в провінції Онтаріо Канади (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску, пробіг - 350 000 км, бувший у використанні, ціна автомобіля становить 1 000,00 USD. Дана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копіює рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018 (а.с.16, 17-18, 63).

Вказаний автомобіль із території Канада був доставлений до м. Гдиня Республіки Польща морським шляхом, про що свідчить invoice-0014:1 march 2018 від 09.10.2018, оформленої А1 Global Conteiner Shipping, про переміщення 4 автомобілів ("cars moving"), серед яких "VIN: НОМЕР_1, car reciver: Oleh Savchuk, passport: НОМЕР_3, 2010 Audi A4", тобто транспортний засіб позивача. Вартість послуг за даний ТЗ "400$" (а.с.66).

Декларантом фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, 29.11.2018 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA206010/2018/414449, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, з аварійним пошкодженням, такий, що був в експлуатації, марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску, потужність двигуна 211 к.с., загальна кількість місць - 5, колісна формула 4*4 (а.с.73).

Серед поданих документів, також містився рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018 і invoice-0014:1 march 2018 від 09.10.2018, що відображено у графі 44 електронної декларації.

В графі 42 (ціна товару) визначено 1 000,00 USD, а в графах 45 (коригування) і 46 (статистична вартість) 39 576,67 гривень, яка із урахуванням графи 23 (курс валюти) 28,26904900 становить 1 400,00 USD.

За вказаною митною декларацією відповідачем 06.12.2018 прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA206000/2018/01015 і Рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2018/000997/2, якою митну вартість скориговано з 1 400,00 USD до 1 662,00 USD. Дана митна вартість визначена відповідачем за резервним (6) методом із застосуванням електронного каталогу KBB.com і витрат на транспортування (а.с.71, 72).

Підставою такого коригування стала інформація з електронного каталогу Інтернет ресурсу "RelleyBlueBookAutomarketreport", за змістом якої вартість "Trade-in Value" становить 1 262,00 USD (а.с.75), з урахуванням вартості транспортування 400,00 USD відповідач визначив числове значення коригування 1 662,00 USD.

На підставі вказаного декларантом фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, повторно 06.12.2018 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA206010/2018/414936, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, з аварійним пошкодженням, такий, що був у використанні , марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см3, 2010 року випуску, потужність двигуна 211 к.с., загальна кількість місць - 5, колісна формула 4*4 (а.с.70).

Як встановлено з матеріалів справи, у вказаній митній декларації позивачем визначено митну вартість товару за шостим (6) методом, тобто резервним, яка складає 1 662,00 USD - графи "42" і "43" митної декларації (а.с.70).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактуру (інвойс) №б/н від 27.09.2018, в якій вказано покупця автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 - ОСОБА_1 (а.с.63); декларацію про походження товару №0380 від 27.09.2018; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів UA206010/2018/414449 від 29.11.2018 (а.с.73); Рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2018/000997/2 від 06.12.2018 (а.с.71); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.11.2018 UA20903/2018/67478 (а.с.64); Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA206000/2018/01015 від 06.12.2018 (а.с.72); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу бланк НОМЕР_4 від 18.09.2018 (а.с.65), документ, що підтверджує вартість перевезення товару №0014 від 09.10.2018 (а.с.66), паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 від 28.11.2003 (а.с.30-31); копію митної декларації країни відправлення №18PL321010NS240Q70 від 19.11.2018 (а.с.68).

Подання таких документів відповідач не заперечує (зворотній бік а.с.54).

Івано-Франківська митниця ДФС, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації UA206010/2018/414936 від 06.12.2018 та доданих до неї документів, в тому числі рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за UA206010/2018/10780 від 06.12.2018 (а.с.60).

Згідно даної картки відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, який містить невідповідність з наданим рахунком. 2-5 методи визначення митної вартості (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (статті 62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: Bbasis SuperSchwacke 12/2018, з урахуванням на стан транспортного засобу. Ризик 105-2 митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1, валюта - EUR, вартість - 5 800,00 (а.с.60).

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2018/000205/2 від 06.12.2018, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 5 800,00 EUR (а.с.60).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. відповідно до ст. 49 МК України

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частинами 1, 2 статті 51 МК України).

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Згідно частини 5 вказаної статті Митного Кодексу, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), в межах частини 2 статті 54 МК України здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В силу вимог частини 5 статті 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як свідчить зміст частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації UA206010/2018/414449 від 29.11.2018, визначено за основним методом, а у декларації UA206010/2018/414936 від 06.12.2018 - шостим (резервним) методом.

До вказаних митних декларацій декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару саме за ціною договору.

Доводи позивача свідчать про те, що рахунок-фактура №б/н від 27.09.2018 це єдиний документ, виданий продавцем Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7), і який засвідчує дійсну вартість придбаного автомобіля в сумі 1 000,00 USD. Інші документи, які б визначали числові значення митної вартості придбаного транспортного засобу у ОСОБА_1 відсутні.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури №б/н від 27.09.2018, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Канади інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом Corfex Trading (EN A&B, Creditstone Rd. Concord, Ontario, L4K 1N7) автомобіля марки Audi, модель A4, номер кузова - НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача готівкою коштів в сумі 1 000,00 USD та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

В контексті вказаного суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Посилання апелянта на те, що позивачем не було подано до митного органу повного переліку документів, зазначених у ч.2 ст. 53 МК України не заслуговує на увагу, оскільки вищевказана норма встановлює перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, проте не визначає, що при митному оформленні потрібно подавати кожен із них.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що декларація від 06.12.2018 року подана на основі коригування митної вартості саме митним органом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, тому посилання відповідача на те, що позивач не підтвердив, що плата за страхування не проходила судом не приймаються, оскільки обов`язок доведення покладений на державний орган.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із твердженням апелянта про те, що позивач не надав належні документи, які підтверджують митну вартість, оскільки вони є необґрунтованими та такими, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо посилань апелянта на те, що позивач не надав банківський платіжний документ або інший документ, то колегія суддів зазначає, що розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а тому обґрунтованими є доводи позивача про відсутність будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 300/607/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 22.08.2019 року