Справа № 240/1421/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1421/19 Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

21 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року (рішення ухвалено 16 травня 2019 року суддею Романченко Є.Ю. в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Судді Житомирського апеляційного суду Коломієць Оксани Сергіївни про визнання протиправною відмови у наданні публічної інформації, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до судді Житомирського апеляційного суду Коломієць Оксани Сергіївни, в якому просив:

- визнати протиправною відмову судді Житомирського апеляційного суду Коломієць Оксани Сергіївни у наданні публічної інформації, вказаної у запиті на інформацію від 12.11.2018;

- зобов`язати суддю Житомирського апеляційного суду Коломієць Оксану Сергіївну надати інформацію вказану у запиті на інформацію від 12.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 листопада 2018 року позивач електронною поштою звернувся до судді Житомирського апеляційного суду Коломієць Оксани Сергіївни з запитом на інформацію, в якому просив надати інформацію:

1. Чи користується суддя Коломієць О.С. та члени її сім`ї послугами мобільного телефонного зв`язку ПрАТ "Київстар".

2. Чи користується суддя Коломієць О.С. та члени її сім`ї послугами інтернет мобільного телефонного зв`язку ПрАТ "Київстар".

3. Скільки та за яким тарифом чи тарифним планом за послуги сплачують.

Відповідач листом від 15.11.2018 відмовив у наданні запитуваної інформації посилаючись на норми Закону України "Про захист персональних даних" та те, що запитувана інформація даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану із здійсненням функцій держави (судді), не містить, а є персональними даними, які не підлягають розголошенню та захищаються Законом. Таку відмову позивач вважав незаконною, тому звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам щодо того, що запитувана ОСОБА_1 інформація стосується виконання позивачем обов`язків члена колегії суддів при розгляді справи №280/284/18, в якій ОСОБА_1 виступає в статусі позивача, предметом спору є захист прав споживача, відновлення порушеного права та відшкодування шкоди. Позивач зазначає, що відповідач є особою, на яку поширюються приписи Закону України "Про запобігання корупції", а відповідно до положень п.4 ч.2 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідач як розпорядник інформації зобов`язана надати запитувану ним інформацію, що становить суспільний інтерес. Крім того вважає, що інформація щодо тарифу чи тарифного плану сплати відповідачем за послуги ПрАТ "Київстар" давала можливість встановлення відповідачу меншої оплати за вказані послуги, аніж позивачу, що в свою чергу є суттєвим при вирішенні питання щодо довіри до суду, який розглядає цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Наголошує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним доводам позивача, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до норм Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI) вся інформація, яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, є публічною та повинна надаватись у відповідь на запит, крім тієї, що підлягає обмеженню у доступі. Вказував, що запитувана ОСОБА_1 інформація стосується виконання позивачем обов`язків члена колегії суддів при розгляді справи №280/284/18, у якій ОСОБА_1 є позивачем, предметом спору є захист його прав споживача, відновлення порушеного права та відшкодування шкоди. Інформація щодо тарифу чи тарифного плану за послуги, надані відповідачу ПрАТ "Київстар" є суттєвою при вирішенні питання щодо довіри до суду, який розглядає цивільну справу за його позовом. Таким чином, запитувана позивачем інформація є публічною, не підлягає обмеженню у доступі та повинна була надатися відповідачем у відповідь на його інформаційний запит.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що запитувана позивачем інформація стосується особистого та сімейного життя відповідача. За відсутності згоди відповідача на поширення інформації відносно себе, така інформація може бути поширена лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, наявності чого в даній справі позивачем не доведено та не надано обґрунтованого підтвердження. Крім того позивачем на надано доказів щодо того, що запитувана ним інформація стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень, відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з доводами суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

Зі змісту запиту ОСОБА_1 на інформацію, змісту позовних вимог останнього вбачається, що необхідність звернення позивача із вказаним запитом до відповідача обумовлена сумнівами позивача щодо неупередженості відповідача, як члена колегії суддів суду апеляційної інстанції, в провадженні яких перебуває цивільна справа №280/284/18 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Київстар", предметом спору є захист прав споживача, відновлення порушеного права та відшкодування шкоди. Інформація щодо тарифу, тарифного плану інтернет та телефоного мобільного зв`язку, сплати відповідачем за послуги ПрАТ "Київстар" дає можливість вирішити питання щодо довіри до суду, який розглядає цивільну справу за позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом №2939-VI, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписами абзацу другого частини першої статті 6 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2657-ХІІ "Про інформацію" передбачено, що право на інформацію забезпечується створенням механізму реалізації права на інформацію.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI).

Вищий адміністративний Суд України в Постанові Пленуму від 29 вересня 2016 року №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" вказав, що визначене поняття «суб`єкт владних повноважень» не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VІ. У зв`язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов`язки розпорядника інформації, у тому числі обов`язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону № 2939-VІ).

У вказаній Постанові зазначено, що не є розпорядниками публічної інформації у розумінні Закону №2939-VІ народні депутати України, депутати місцевих рад та Верховної Ради АРК, голови районних, обласних рад, сільський, селищний, міський голова, судді, прокурори, державні виконавці тощо.

З урахуванням наведених приписів Закону та Постанови Пленуму ВАСУ можна дійти висновку, що відповідач у справі не є «суб`єктом владних повноважень», який в розумінні Закону № 2939-VІ виступає розпорядникам інформації для цілей цього Закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що термін "публічна інформація в розмінні частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VІ - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Разом з тим, запитувана позивачем інформація щодо користування відповідачем послугами конкретного оператора мобільного та інтернет зв`язку не є такою, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, не стосується та в жодному разі не впливає на ухвалення відповідачем процесуальних рішень при розгляді цивільної справи за участі позивача, оскільки за наявності обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді такі сумніви підлягають вирішенню відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, зокрема в порядку п.5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у справі Гаусшильдта, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (§ 46 рішення від 24 травня 1989 року у справі Гаусшильдта).

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що суддя/суддя-доповідач виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що з огляду на зміст запитуваної позивачем інформації така інформація не є публічною, а відповідач у справі, з огляду на статус останньої, не є розпорядником публічної інформації у розумінні Закону №2939-VІ.

В свою чергу Вищий Адміністративний Суд України у п.2.1 розділу 2 Постанови Пленуму від 29 вересня 2016 року №10 "Про практику застосування адміністративним судами законодавства про доступ до публічної інформації" чітко вказав, що за обставин, коли відповідач у справі є особою, яка не охоплюється поняттям "суб`єкт владних повноважень" позаяк не підпадає під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених у п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VІ, не має здатності виконувати обов`язки розпорядника інформації, то у разі подання позову до таких осіб судам належить залишати його без задоволення через неналежність відповідача (нездатність таким відповідачем порушити права позивача), за умови, якщо позивач відмовиться від їх заміни на належного відповідача і/або суд не знайде підстав для залучення другого відповідача.

В силу приписів ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Оскільки позивач у справі не позбавлений можливості на власний розсуд скористатися правом на доступ до публічної інформації, звернувшись із відповідним запитом до належного суб`єкта владних повноважень, який володіє відповідною інформацією, підстав для вирішення питання щодо заміни чи залучення до участі у справі другого відповідача колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведених обставин та висновків суду апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, про вважає, що у задоволенні позову належить відмовити через неналежність відповідача у справі.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати у зміні його мотивувальної та / або резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Судді Житомирського апеляційного суду Коломієць Оксани Сергіївни про визнання протиправною відмови у наданні публічної інформації, зобов`язання до вчинення дій змінити з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 серпня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.