Справа № 661/772/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №661/772/16-а

адміністративне провадження №К/9901/20692/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2016 року у складі судді Бойко М.Є. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у складі колегії суддів Бітова А.І., Милосердного М.М., Ступакової І.Г.,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новокаховського міського суду Херсонської області з позовом до виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, Новокаховської міської ради Херсонської області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними та скасувати протокол житлової комісії № 7 від 17 вересня 2015 року та рішення ВК Новокаховської МР №407 "Про затвердження протоколу № 7 від 17 вересня 2015 року засідання житлової комісії виконкому про зняття з квартирного обліку";

- зобов`язати ВК Новокаховської МР надати йому жиле приміщення, з урахуванням черги осіб, які мають право на позачергове отримання житла.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно зняв його з пільгової позачергової черги, оскільки житло яке він отримав у спадщину знаходилось в аварійному стані та було демонтовано, та на теперішній час дане майно відсутнє.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ВК Новокаховської міської ради щодо зняття 22 вересня 2015 року ОСОБА_1 з квартирного обліку. Зобов`язано житлову комісію ВК Новокаховської МР поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку при виконавчому комітеті за списками пільгової позачергової черги одержання державного житла на сім`ю, складом 1 чоловік, за номером на час зняття його з квартирного обліку, тобто на 22 вересня 2015 року. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 про дату, час та місце засідання житлової комісії виконавчого комітету 22 вересня 2015 року не повідомлявся та на нього не запрошувався, що є безумовним порушенням його законних прав та інтересів з боку відповідачів.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області залишено без задоволення, постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано неправомірним та скасувати протокол житлової комісії виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області № 7 від 17 вересня 2015 року та рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області № 407 "Про затвердження протоколу № 7 від 17 вересня 2015 року засідання житлової комісії виконкому про зняття з квартирного обліку". Закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області надати жиле приміщення, з урахуванням черги осіб, які мають право на позачергове отримання житла

Частково задовольняючи позовні вимоги та закриваючи провадження в частині позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що позовна вимога про зобов`язання ВК Новокаховської МР надати жиле приміщення, з урахуванням черги осіб, які мають право на позачергове отримання житла повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, виконавчий комітет Новокаховської міської ради Херсонської області, Новокаховської міської ради Херсонської області звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 17 січня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 661/772/16-а, витребувано матеріали справи.

Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2019 року прийнято до свого провадження справу № 661/772/16-а та рекомендовано надати сторонам додаткові письмові пояснення у межах доводів касаційної скарги.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 житловою комісією виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області був прийнятий на квартирний облік за списками пільгової позачергової черги з 07 вересня 2010 року складом сім`ї 1 особа під № 11, згідно статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціальний захист», як інвалід Великої Вітчизняної Війни другої групи та статті 46 Житлового Кодексу України. Станом на 30 жовтня 2014 року, як вбачається із заперечень виконавчого комітету на позовну заяву, у цій черзі він мав номер 3.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 02 вересня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно - житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 43,40 кв. м., житловою площею 15.60 кв. м.

Вважаючи таким чином, що позивач забезпечений житловою площею, виконавчий комітет Новокаховської міської ради рішенням від 22 вересня 2015 року № 407 затвердив протокол № 7 від 17 вересня 2015 року засідання житлової комісії, яким ОСОБА_1 знято з квартирного обліку, відповідно до статті 40 Житлового кодексу України, у зв`язку з поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Ці рішення прийнято у відсутність позивача, на засіданні комісії він присутнім не був та на розгляд цього питання не запрошувався, що було визнано та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

В обґрунтування законності дій відповідачів щодо зняття позивача з квартирного обліку їх представник посилалась на те, що акт обстеження від 23 вересня 2015 року про аварійний стан належного ОСОБА_1 будинку був складений вже після засідання житлової комісії 17 вересня 2016 року та після засідання виконкому 22 вересня 2015 року, про що відповідачам, як і про виключення цієї нерухомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стало відомо лише у лютому 2016 року. Крім того, відповідачі вважають, що ОСОБА_1 штучно погіршив свої житлові умови, оскільки, будучи власником будинку, довів його до стану непридатності для проживання.

Дійсно, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 02 вересня 2015 року за ОСОБА_1 19 жовтня 2012 року було зареєстровано на праві приватної власності наступне нерухоме майно: житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 43,40 кв.м., житловою площею 25,60 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності від 19 жовтня 2012 року, виданого згідно рішенню виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради № 38 від 09 жовтня 2012 року за результатами розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 від 14 вересня 2012 року про оформлення такого права.

Листом від 24 лютого 2016 року виконком Новокаховської міської ради повідомив заявника у відповідь на заяву останнього про неможливість скасування рішення виконкому від 22 вересня 2015 року № 407 та поновлення його на квартирному обліку, посилаючись на те, що на момент прийняття зазначеного рішення позивач був забезпечений житлом.

Разом з тим, відповідно до вимог державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» додаток Б «Терміни та визначення понять», житлове приміщення - це опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання, і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання.

Як вбачається з акта обстеження технічного стану нерухомого майна від 23 вересня 2015 року, за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , фактично відсутнє приміщення, придатне для проживання: виявлено значні вертикальні тріщини в стінах і фундаменті, деформації в горизонтальній площині дерев`яних балок перекриття, просадка стін та фундаменту по периметру будівлі, загальний його стан аварійний, а тому комісія пропонує житловий будинок за цією адресою демонтувати.

29 січня 2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 43,4 кв. м, житловою площею 25,6 кв. м виключено з державного реєстру речових прав на нерухоме майно в зв`язку із знищенням цього об`єкту.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що відповідно до статті 40 Житлового кодексу України листом від 25 вересня 2015 року № 25/3358 виконком направив ОСОБА_1 витяг з рішення виконавчого комітету від 22 вересня 2015 року № 407 про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, тобто належним чином повідомив його. Крім того, судами проігноровано вимоги статті 96 ЖК України в якій зазначено, що громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення житлового приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.

Від інших учасників справи заперечень на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, зокрема, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2016 року та постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Розглядаючи дану справу та приймаючи рішення по суті позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій вважали, що між сторонами існує публічно-правовий спір, у зв`язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.

З такими висновками судів колегія не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У цій справі правовідносини стосуються виключення ОСОБА_1 із пільгового списку на отримання житла та зняття з квартирного обліку.

Відносини, пов`язані з отриманням державного житла, регулюються, зокрема, Конституцією України, Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про статус ветеранів війни та їх соціальний захист» та похідними законами і підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю майнових вимог фізичної особи на нерухоме майно, яке полягає у порушенні права особи на позачергове отримання державного житла.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що спір про виключення ОСОБА_1 із пільгового списку на отримання житла та зняття з квартирного обліку не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин, спір у цій справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та виконавчим комітетом Новокаховської міської ради Херсонської області, Новокаховської міської ради Херсонської області зобов`язання ВК Новокаховської МР надати жиле приміщення. Крім того, сторони не інформували Суд про розгляд цього спору в інших судах.

Відповідно до статті 1 ЦПК України (у редакції, чинній на час прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанцій) завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин першої та другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметна підсудність, юрисдикція цивільних прав передбачена у частині першій статті 15 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Важливо, що на момент розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанції, Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 02 грудня 2014 року у справі №21-530а14 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2139цс15, вже була висловлена правова позиція стосовно спорів, які пов`язані з вирішенням питання щодо права на житло та непоширення юрисдикції адміністративних судів саме на спори, що виникають з подібних правовідносин.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 816/421/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 813/1076/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 813/3685/14.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.

Таким чином, сформована відповідно до статей 37, 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 346 КАС України практика Великої Палати Верховного Суду (постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду, що забезпечує, зокрема, здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права) стосовно обов`язку касаційного суду, встановивши порушення судами правил юрисдикції адміністративних судів, закривати провадження у справі незалежно від доводів касаційної скарги, має вже сталий характер.

Метою розгляду однакової категорії справ у межах судів однієї юрисдикції є, серед іншого, забезпечення єдності судової практики.

Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) у виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічного прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року на основі зауважень її членів ОСОБА_2 (Нідерланди), ОСОБА_3 (Швейцарія), ОСОБА_5 (Сполучене Королівство), ОСОБА_6 (Фінляндія); п. 44-50).

Колегія суддів також враховує, що у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Згідно з висновками Конституційного Суду України, що сформовані у рішенні від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 5); суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частини перша статті 18). Головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура. Процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.

На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

Частиною першою статті 354 КАС України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom»), заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria»), заява № 36760/06, § 230).

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому касаційна скарга виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області підлягає частковому задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог підлягають скасуванню, а провадження у цій частині закриттю, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 238, 239, 341, 344, 349, 354, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірним та скасування протоколу житлової комісії виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області № 7 від 17 вересня 2015 року та рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області № 407 "Про затвердження протоколу № 7 від 17 вересня 2015 року засідання житлової комісії виконкому про зняття з квартирного обліку" скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити, що спір може бути розглянуто, зокрема, за правилами цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко