Справа № 360/2713/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року справа №360/2713/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.,

суддів Блохіна А.А.,

Казначеєва Е.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року в справі № 360/2713/19 (головуючий І інстанції Кисельова Є.О., повний текст судового рішення складено та підписано 17 липня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Біловодського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність управління, яке не виплачує пенсію з 25.03.2019 року по 31.05.2019 року; зобов`язання виплатити заборгованість пенсії за віком, з моменту її припинення - з 25.03.2019 року по 31.05.2019 року на загальну суму 7019,91 грн; визнання протиправним зменшення трудового стажу роботи на два роки вісім місяців та 22 дні (з 38 років 04 місяців 29 днів - до 35років 03 місяців 07 днів); зобов`язання перерахувати розмір пенсії на підставі трудового стажу роботи, який складає 38 років 04 місяців 29 днів; допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року адміністративний позов залишено без руху, а ухвалою від 17 липня 2019 року - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про непов`язаність заявлених позовних вимог та необхідність додаткового доведення їх спорідненості. Окрім цього, апелянт зазначає про необґрунтованість відмови у звільненні його від сплати судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем засобами електронного зв`язку на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом до Біловодського ОУПФУ в якому просив визнати протиправною бездіяльність управління щодо невиплати пенсії з 25.03.2019 року по 31.05.2019 року та зобов`язати виплатити виниклу заборгованість за вказаний період у розмірі 7019,91 грн, а також визнати протиправним зменшення трудового стажу роботи позивача на два роки вісім місяців та 22 дні, зобов`язавши перерахувати розмір пенсії на підставі повного трудового стажу.

Залишаючи адміністративний позов без руху суд зазначив наступне.

Оскаржувана бездіяльність відповідача, що фактично є предметом позову, мала місце в різний період. Зміст позовної заяви та додані до неї матеріали свідчать, що підстави виникнення спірних правовідносин, підстава позову та докази, на які позивач посилається на обґрунтування вимог щодо кожної з позовних вимог, об`єднаних у позовній заяві, непов`язані між собою.

Окрім цього, суд першої інстанції зазначив, що позивачем фактично заявлено дві вимоги немайнового характеру, проте документ про сплату судового збору до позову не додано. Позивач лише зазначив, що предметом позову є захист соціальних прав-захисту права пенсіонерів, внутрішньо переміщених осіб на отримання пенсії, яку відповідач протизаконно не виплачує з 25.03.2019 року по 31.05.2019 року, а тому його звільнено від сплати судового збору. При цьому, суд зазначив, що п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», на який посилається позивач, може бути застосовано на підставі відповідного клопотання, яке до суду надано не було.

З урахуванням наведеного, адміністративний позов залишено без руху для усунення виявлених недоліків позовної заяви та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали для їх усунення.

Копія ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року про залишення адміністративного позову без руху отримана позивачем 05 липня 2019 року, що підтверджено наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

У зв`язку з не усуненням недоліків адміністративного позову ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року його повернуто позивачу.

Вважаючи, що суд першої інстанції протиправно обмежив його доступ до суду, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу від 17 липня 2019 року в апеляційному порядку.

Враховуючи, що за приписами ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвала про залишення позовної заяви без руху не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про сукупний перегляд ухвал Луганського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року та від 17 липня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Вимоги до змісту та форми позовної заяви викладені в ст. 160 КАС України. Зокрема, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а також у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

На підставі наведених норм суд першої інстанції дійшов висновку, що хоча чинне процесуальне законодавство не містить чітких критеріїв для визначення пов`язаності позовних вимог, але, виходячи з загальних вимог до позовної заяви, вимоги ОСОБА_1 щодо протиправної невиплати пенсії з 25.03.2019 по 31.05.2019 та правовідносини щодо зменшення розміру трудового стажу позивача, які у свої чергу вплинули на обрахунок розміру пенсії, є непов`язаними між собою правовідносинами, тому можливість їх оскарження в межах одного позовного провадження підлягає додатковому обґрунтуванню.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком не погоджується та вважає за необхідне зауважити, що усі заявлені позивачем позовні вимоги звернені до одного суб`єкта владних повноважень, Біловодського ОУПФУ, метою звернення до суду є відновлення порушеного права особи на отримання пенсії в належному розмірі за весь період, з якого позивач отримав право на пенсію.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 160 КАС України на прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви. А за приписами ч. 6 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, законодавством встановлена субсидіарна функція суду під час звернення особи із позовом щодо остаточного формулювання позовних вимог.

Таким чином, суб`єктивна оцінка судом заявлених позивачем вимог як непов`язаних у контексті чинного процесуального законодавства не може бути перешкодою для судового оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що мало місце в цій справі через залишення адміністративного позову без руху та його подальшого повернення.

Що стосується несплати позивачем судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом необхідно зазначити про таке.

Частиною третьою ст. 161 КАС України регламентовано, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, регламентовано:

«1. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.»

Застосовуючи вказані норми законодавства суд першої інстанції дійшов висновку, що для звільнення позивача від сплати судового збору останньому необхідно надати відповідне клопотання.

Разом з тим, в адміністративному позові зазначено:

«На підставі ч. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» прошу суд звільнити мене від сплати судового збору у зв`язку з тим, що предметом мого позову є захист соціальних прав - захист прав пенсіонерів, із числа внутрішньо переміщених осіб, і мене в тому числі, на отримання пенсії, яку мені Біловодське об`єднане управління ПФУ Луганської області протизаконно не виплачує з 25.03.2019 по 31.05.2019.»

Таким чином, позивач заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке не було розглянуто під час постановлення ухвали від 01 липня 2019 року. В ухвалі не надано оцінки обґрунтуванню клопотання, не прийнято рішення за результатом його розгляду.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про непов`язаність заявлених позивачем вимог та відсутність клопотання про звільнення від сплати судового збору, що стало підставою для залишення адміністративного позову без руху та його подальшого повернення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 317 та ст. 320 КАС України шляхом скасування ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року в справі № 360/2713/19 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року -скасувати.

Адміністративну справу 360/2713/19 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення - 28 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 серпня 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. Г. Гаврищук

Судді А. А. Блохін

Е. Г. Казначеєв