Справа № 812/1408/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 серпня 2019 року

Київ

справа №812/1408/16

адміністративне провадження №К/9901/20481/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

розглядаючи в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2019 року у справі № 812/1408/16 за позовом Публічного акціонерного товариство «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби, третя особа – Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у цій справі позов Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі – позивач, Товариство, ПАТ «Луганськтепловоз») задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління щодо не внесення заяви ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за квітень 2015 року на суму 9 175 640 грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління внести заяву ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за квітень 2015 року на суму 9 175 640 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі – Офіс ВПП ДФС) на зазначені судові рішення.

У липні 2018 року Офіс ВПП ДФС звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 812/1408/16.

В обґрунтування заяви зазначено, що до 1 січня 2018 року ПАТ «Луганськтепловоз» перебувало на обліку в Харківському управлінні Офісу ВПП ДФС. Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 26 вересня 2017 року № 632 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік», з урахуванням змін, внесених наказом Державної фіскальної служби України від 29 грудня 2017 року № 884, платника податків ПАТ «Луганськтепловоз» не включено до Реєстру великих платників податків на 2018 рік та з 1 січня 2018 року переведено на облік до Державної податкової служби у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, до якої і було направлено облікову справу позивача.

Оскільки ПАТ «Луганськтепловоз» з 1 січня 2018 року переведено на облік до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, проте обов’язок подавати та готувати висновки до казначейського органу покладається на Головне управління ДФС у Луганській області, та Харківське управління Офісу ВПП ДФС на теперішній час не має можливості внести заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за квітень 2015 року на суму 9 175 640 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі викладеного, заявник просив замінити боржника у виконавчому провадженні ВП № 56439064 з Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління на Головне управління ДФС у Луганській області.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено у зв'язку з відсутністю правових підстав для її здійснення.

Проте постановою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року ці судові рішення скасовані, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Скасовуючи судові рішення, касаційний суд виходив з того, що судами попередніх інстанцій не витребувано у відповідача докази на підтвердження завершення процедури адміністрування по бюджетному відшкодуванню сум ПДВ за попереднім місцем реєстрації ПАТ «Луганськтепловоз», та передачі контролюючим органом за попереднім місцезнаходженням оригіналів документів та інформації і документів за результатами такої процедури до контролюючого органу за новим місцезнаходженням.

Також суд зазначив, що під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливо на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Однак, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суди не навели жодних мотивів в підтвердження можливості/неможливості виконання судового рішення саме відповідачем у даній справі – Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління, у зв’язку з передачею реєстраційної частини облікової справи ПАТ «Луганськтепловоз» до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області за місцезнаходженням платника, не вказавши, яким чином ця обставина впливає на виконання судового рішення як таке. Також суди не з’ясували чи відповідає Офіс ВПП ДФС в особі Харківського управління ознакам сторони, яка вибула, у зв’язку із чим на час здійснення виконавчого провадження позбавлений можливості вчиняти дії, спрямовані на виконання судового рішення, як і не перевірили, на якій стадії перебуває виконання судового рішення, за яким відкрито виконавче провадження, чи виконано воно та в якій частині.

За наслідками нового розгляду, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2019 року, заяву Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 812/1408/16 задоволено. Замінено боржника у виконавчому провадженні № 56439064 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 812/1408/16, виданого Луганським окружним адміністративним судом 13 березня 2018 року, яким зобов’язано Офіс ВПП ДФС в особі Харківського управління внести заяву ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за квітень 2015 року на суму 9 175 640 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, з Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління на Головне управління ДФС у Луганській області.

Судові рішення вмотивовані тим, що в даному випадку має місце публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб’єкта владних повноважень іншим внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції) – до Головного управління ДФС у Луганській області передані функції Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо виконання рішення суду у справі № 812/1408/16. Той факт, що Харківським управлінням Офісу ВПП ДФС не виконано вчасно свого обов’язку щодо виконання судового рішення та надання до казначейського органу висновку про повернення надміру сплачених коштів, не може бути підставою для позбавлення платника податків права, передбаченого пунктом 17.1.10 статті 17 Податкового кодексу України, на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом, та підставою для невиконання судового рішення.

При цьому спірні правовідносини в рамках питання заміни сторони виконавчого провадження, з урахуванням положень Податкового кодексу України, не стосуються процедури адміністрування податків саме податковим органом, оскільки стосуються виключно виконання рішення суду, яким вже надана оцінка результатам адміністрування податків. У зв’язку з цим суди дійшли висновку про наявність підстав для того, щоб вважати Офіс ВПП ДФС в особі Харківського управління вибулою стороною у виконавчому провадженні, а ГУ ДФС у Луганській області – його правонаступником.

Також суди зазначили, що у спорах із публічних правовідносин, коли оскаржуються дії (бездіяльність) державного органу, які пов'язані із здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого ним органу. Отже, зважаючи на передання повноважень щодо подання висновків, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України, з 1 січня 2018 року до контролюючого органу за місцем обліку платника податку, заміна боржника – Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління на ГУ ДФС у Луганській області у виконавчому провадженні є необхідною для належного виконання судового рішення у справі № 812/1408/16 та захисту прав та інтересів ПАТ «Луганськтепловоз».

Апеляційний суд також дійшов висновку, що з огляду на зміст положень розділу X наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 №1588 пункт 10.14 цього розділу не може бути застосований у межах спірних правовідносин, оскільки ПАТ «Луганськтепловоз» змінило місце обліку не у зв'язку зі зміною місцезнаходження, а у зв'язку з переведенням на облік до іншого податкового органу на підставі наказу Державної фіскальної служби України «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік» від 26.09.2017 №632 з урахуванням змін, внесених наказом Державної фіскальної служби України від 29.12.2017 № 884.

При ухваленні судових рішень, суди також враховували висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11 квітня 2019 року, якою направлено розгляд заяви у цій справі на новий розгляд, а також у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі №812/658/17.

Не погодившись з судовими рішеннями, Головне управління ДФС у Луганській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви Офісу ВПП ДФС про заміну сторони виконавчого провадження.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій було замінено сторону виконавчого провадження в порушення норм законодавства та не враховано, що Офісом ВПП ДФС не наведено жодних доказів неможливості виконання рішення суду, та не доведено, яким чином факт передачі Офісом ВПП ДФС облікової справи до ДПІ у м. Сєвєродонецьк Головного управління ДФС у Луганській області впливає на виконання судового рішення як такого, з огляду на приписи пункту 10.14. розділу X Порядку № 1588, та залишено поза увагою те, що здійснюване у даній справі виконавче провадження є завершальною стадією її судового провадження. Також, на думку скаржника, суд дійшов помилкового висновку, що в даному випадку має місце публічне правонаступництво. Представником Харківського управління Офісу ВПП ДФС суду не було надано жодного доказу правонаступництва, доказів переходу від Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління Офісу ДФС до ГУ ДФС у Луганській області обов'язку виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року у справі № 812/1408/16, де Офіс ВПП ДФС в особі Харківського управління був стороною та, у свою чергу, на якого й покладено обов'язок щодо виконання цього судового рішення. Перебування ПАТ «Луганськтепловоз» з 1 січня 2018 року на податковому обліку в Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області також не наділяє останнього автоматично статусом правонаступника.

Скаржник зазначає, що на сьогоднішній день існує неоднозначна практика Верховного Суду з аналогічних справ. Так, про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження в аналогічній ситуації зазначено у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року (справа № 819/346/16), від 27 грудня 2018 року (справа № 812/825/16) та від 6 грудня 2018 року (справа № 804/3655/16).

У відзиві на касаційну скаргу Офіс ВПП ДФС в особі Харківського управління, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій, що відбулось публічне правонаступництво, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення – залишити без змін. Зазначає, що оскільки з 1 січня 2018 року позивач вже не перебуває на обліку в Офісі ВПП ДФС, а його облікову справу передано до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області, контролюючим органом, уповноваженим на подання висновків про повернення бюджетного відшкодування є ГУ ДФС у Луганській області.

Отже, колегією суддів визначено, що спірним у цій справі є питання можливості заміни сторони виконавчого провадження у випадку переведення платника податків на обслуговування до іншого контролюючого органу з причин, не пов’язаних зі зміною місцезнаходження такого платника.

Верховний Суд вже розглядав зазначене питання, і в постанові від 22 жовтня 2018 року (справа № 812/658/17) висловив правову позицію, що у такому випадку має місце публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб'єкта владних повноважень іншому внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції). Враховуючи, що відбулося передання адміністративної компетенції від одного суб'єкта владних повноважень до іншого на підставі Закону, заміна боржника у виконавчому провадженні є необхідною для належного виконання судового рішення у справі та захисту прав платника податків.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від вказаного висновку Верховного Суду з огляду на таке.

Згідно із частиною 1 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання.

У статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до абзацу першого частини п’ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов’язковими тією мірою, якою вони були б обов’язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов’язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу – це вибуття сторони виконавчого провадження.

За приписами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов’язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов’язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, виходячи зі змісту наведеної вище норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв’язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб’єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов’язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід’ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов’язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали слід розуміти як оскарження судового рішення.

При цьому під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року (справа №905/1956/15).

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов'язків одного суб'єкта права іншому. При цьому обов'язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід обов'язку відновити порушене право до правонаступника відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов'язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року (справа №524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб'єкта владних повноважень (суб'єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб'єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому випадку також відбувається вибуття суб’єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов’язків, що відбувається із суб’єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво – це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб’єкта владних повноважень (суб’єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок: ліквідації органу чи посади суб’єкта владних повноважень, припинення первісного суб’єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво – це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб’єктом, коли права та обов’язки суб’єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб’єкта владних повноважень, а також можливість суб’єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити у судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суду слід залучити до участі у справі їх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб’єкта владних повноважень, не пов’язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач судом залучається інший суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб’єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб’єктом владних повноважень.

В межах вирішення питання, яке є предметом розгляду у цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним фактором є встановлення або припинення первісного суб'єкта – Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління, або перехід повністю чи частково його функцій (адміністративної компетенції) до ГУ ДФС у Луганській області. Інакше, відсутність підстав публічного правонаступництва доводить неможливість його здійснення.

Судами встановлено, що Офіс ВПП ДФС в особі Харківського управління не перебуває в процесі припинення або ліквідації, відповідно підстав правонаступництва в розумінні частини другої статті 104 Цивільного кодексу України немає.

Фактичного (компетенційного) адміністративного (публічного) правонаступництва також не відбулося, оскільки відсутні врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління до ГУ ДФС у Луганській області.

Як на підставу для здійснення публічного правонаступництва, заявник, позицію якого підтримали суди, посилався на те, що з 1 січня 2018 року ПАТ «Луганськтепловоз» не є великим платником податків і не перебуває на обліку в Офісі ВПП ДФС в особі Харківського управління, а його облікову справу передано до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області.

Тобто судами в основу своїх рішень покладено події, які відбулися з ПАТ «Луганськтепловоз» (стягувачем у виконавчому провадженні), а не із суб’єктом владних повноважень - Офісом ВПП ДФС в особі Харківського управління (боржником у виконавчому провадженні), діяльність і адміністративна компетенція, а відтак і зобов’язання якого не припинялися та до інших органів державної влади не переходили.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у випадку зміни місця обслуговування (обліку) платника податків, не відбувається будь-яка з вищенаведених форм адміністративного (публічного) правонаступництва контролюючих органів. Обставини, з якими Закон № 1404-VIII та стаття 379 КАС України пов’язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, у такому випадку відсутні, відповідно, органом, який має забезпечити виконання судового рішення та відновити права платника податків, є той, якого зобов’язано судовим рішенням, яке набрало законної сили, вчинити певні дії.

Відповідно до частини першої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Згідно зі статтею 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 жовтня 2018 року (справа № 812/658/17), у зв’язку з чим наявні підстави для передачі справи № 812/1408/16 (провадження № К/9901/20481/19) на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Керуючись статтями 346, 347 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Справу № 812/1408/16 за позовом Публічного акціонерного товариство «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби, третя особа – Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, касаційне провадження у якій відкрито за скаргою Головного управління ДФС у Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2019 року, – передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов’язкових платежів.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду