Справа № 140/1832/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8065/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду, ухвалену суддею Денисюком Р.С. у м. Луцьку у справі № 140/1832/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, 06 червня 2019 року звернулася з позовом до суду у якому з уточненням позовних вимог просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язання відповідача внести зміни та доповнення до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_1 , що належить позивачці та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачки для внесення даних до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 30710,73 грн.

Одночасно з позовною заявою, позивачкою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, у якому позивачка зазначила, що у червні 2017 року отримала відповідь, з якої дізналася, що інформація про неї не включена до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зважаючи на це, у квітні 2019 року позивачка звернулася з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку цивільного судочинства. Однак, ухвалою цього суду від 06.05.2019 року у справі № 161/7302/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за її позовом. Позивачка додатково зазначила, що у зв`язку зі зміною практики розгляду цієї категорії справ у червні 2019 року звернулася до адміністративного суду. Зважаючи на ці обставини, позивачка вважає, що строк звернення до суду пропустила з поважних причин.

Позиція відповідача щодо поновлення строку звернення до суду, зводиться до того, що оскільки позивачка дізналася про порушення свого права у січні та повторно в червні 2017 року на підставі надісланих відповідачем листів про визнання правочину нікчемним та не включення банківського рахунку позивачки до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то строк звернення до суду позивачка пропустила і поважних причин для його поновлення не навела.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивачка зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини справи, в тому числі поважність пропуску строку на звернення до суду. Позивачка додатково зазначає, що у зв`язку правовою невизначеністю судової юрисдикції цієї категорії справ протягом 2016-2018 років, позивачка мала законне сподівання на звернення до суду за захистом порушених прав протягом встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України трирічного строку. Крім того, позивачка вказала, що лист відповідача від 23.01.2017 року на який посилається суд першої інстанції, містить інформацію про визнання правочину банківського вкладу нікчемним, натомість у справі немає інформації про те, що позивачка повідомлена про невключення її до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський». У зв`язку з цими обставинами, позивачка вважає, що ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити у суд першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, які належним чином повідомлені про судове засідання, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку передбаченому ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї заяви виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що 26.03.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір № 980-043-000000226 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний».

03.06.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського вкладу (депозиту) строковий депозит «Супердохідний тиждень+» (з виплатою процентів кожні 14 днів) № 980-043-00087136 на суму 30000,00 грн. терміном на 182 дні.

03.06.2015 року позивачка внесла на рахунок відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти в сумі 30000,00 грн.

14.04.2016 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-043-000221820, тип договору «Капітал+» (Новий), за яким позивачка передає у власність ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти в сумі 30000,00 грн. в порядку та на строк, передбачені цим договором, а інша сторона зобов`язується повернути кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на 1 місяць з 23.05.2016 року по 22.06.2016 року включно.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» від 24.05.2016 року № 27/1 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 12.07.2016 року № 124-рш, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 12.07.2016 року № 1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено Уповноважену особою Фонду.

23.01.2017 року Уповноважена особа Фонду на адресу ОСОБА_1 надіслала лист № ЗГ1/8182, яким позивачку повідомлено про те, що переказ коштів (транзакція) здійснений ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 30000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-043-000221820 від 14.04.2016 року» та в сумі 710,73 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-043-000221820 від 14.04.2016 року» на рахунок, який належить позивачці є нікчемним. Цей лист отриманий позивачкою 30.01.2017 року.

12.06.2017 року Уповноважена особа Фонду на адресу ОСОБА_1 надіслала лист № ЗГ/20553, яким позивачку повідомлено про те, що правові підстави для включення ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

04 липня 2018 року Уповноважена особа Фонду на адресу ОСОБА_1 надіслала лист № ЗГ1 «К»/2943, яким позивачку повідомлено про те, що вона не включена до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення свого права на володіння майном, позивачка знала починаючи з лютого 2017 року, однак до адміністративного суду за його захистом звернулася лише 06 червня 2019 року. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно залишити без розгляду через пропущення позивачкою строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Доказами, які є в матеріалах справи підтверджено, що 30.01.2017 року на підставі листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» позивачка дізналась, переказ коштів (транзакція) здійснений ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 30000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-043-000221820 від 14.04.2016 року» та в сумі 710,73 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-043-000221820 від 14.04.2016 року» на рахунок, який належить позивачці визнано нікчемним.

Тобто з цього моменту, на думку апеляційного суду, позивачка розуміла, що кошти у сумі 30000 грн., які знаходяться на її банківському рахунку не можуть бути включені до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Натомість, як зазначила позивачка в апеляційній скарзі, вона розраховувала, що її рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» буде включений до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, позивачка зазначила, що в липні 2018 року була ознайомлена з листом відповідача від 04 липня 2018 року № ЗГ1 «К»/2943, однак звернула увагу, що в цьому листі зазначено іншу особу, про яку відповідач повідомив, що вона не включена до переліку вкладників.

Натомість, апеляційний суд зазначає, що вказані в цьому листі банківській рахунок та посилання на повідомлення про нікчемність правочину № ЗГ1/8182 від 23.01.2017 року, відповідають дійсним обставинам справи. Зазначені в абзаці четвертому цього листа прізвище та ініціали - ОСОБА_2 , на думку апеляційного суду, є опискою яка не спростовує факт обізнаності позивачки з дійсними обставинами щодо її рахунку № НОМЕР_1 .

Зважаючи на встановлені обставини, апеляційний суд звертає увагу, що Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Виходячи з встановлених обставин та наведених міркувань, апеляційний суд вважає, що позивачка з лютого 2017 року обізнана про дії, в тому числі бездіяльність та рішення, які вчиняв відповідач, однак, протягом тривалого часу не вчинила дій щодо їх оскарження, вважаючи їх протиправними.

Позивачка звернулася з цим позовом 06 червня 2019 року та поважних причин пропущення строку звернення до суду не навела.

Апеляційний суд вважає, що процесуальна бездіяльність позивачки не може бути визнана поважною для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, оскільки в такому разі буде порушено принцип правової визначеності.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду в справі № 140/1832/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови виготовлено 21.08.2019 року