Справа № 200/5416/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 р. Справа№200/5416/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

за участю представника відповідача - Кононенко І.Ю. - довір. від

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 21.03.2019 року № 95-к про звільнення з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Донецької області, стягнення суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 21 березня 2019 року по час винесення рішення суду з розрахунку 843 грн. 11 коп.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, приймаючи наказ від 21.03.2019 року № 95-к про звільнення позивача з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Донецької області, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, встановлений нормами чинного законодавства.

Вказує на не виконання відповідачем порядку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, з наказу про звільнення не вбачається які саме дії вчинив позивач, які збитки чи шкоду спричинили дії позивача, яке рішення з порушенням закону позивач прийняв.

Враховуючи викладене, просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що наказ від 21.03.2019 року № 95-к про звільнення з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Донецької області винесений в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначив, що згідно ч. 10 ст. 69, ч. 5 ст. 77, п. 14 ч. 2 ст. 65, ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, після повного та всебічного дослідження всіх обставин справи запропонувала начальнику Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звільнити позивача з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 13.03.2017 року № 93-к ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області зі збереженням 6 рангу категорії «Б» державного службовця (а.с. 25).

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 05.02.2019 року № 45-к відкрите дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 , начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, за ознаками прийняття необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну внаслідок безоплатної передачі громадянам земельних ділянок в порушення встановленого порядку (а.с. 51).

22.01.2019 року Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру проведена перевірка деяких питань діяльності Головного управління Держгеокадатру у Донецькій області, на підставі якої складений акт № 33/3-19-0.12 (а.с. 52-66).

Під час перевірки встановлені порушення начальником відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Хачхарджи О.І. вимог чинного законодавства та сформовані пропозиції:

1. Надіслати керівнику Головного управління примірник акта для ознайомлення та вжиття відповідних заходів реагування. Зокрема на предмет відповідності вимогам законодавства накази Головного управління зазначені у цьому акті, в разі необхідності направити матеріали до правоохоронних органів.

2. Доручити керівнику Головного управління розглянути питання щодо наявності підстав для ініціювання дисциплінарного провадження стосовно начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру ОСОБА_1 . з огляду на наявність в його діях ознак вчинення дисциплінарних проступків, передбачених п. 5 та 14 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень та прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення (а.с. 66).

06.02.2019 року Головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держгеокадастру на ім`я ОСОБА_1 надісланий лист № 249/3-19-0.73 про необхідність надання письмових пояснень до 16 год. 30 хв. 06.02.2019 року щодо обставин та причин вчинення дисциплінарного проступку, який викладений у акті перевірки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 22.01.2019 року № 33/3-19-0.12 (а.с. 79).

06.02.2019 року о 17 год. 00 хв. в.о. начальника управління персоналом Головного управління Гаковою Т.М., головним спеціалістом відділу роботи з персоналом територіальних структурних підрозділів управління персоналом Голвоного управління - Ткаченко О.С., головним спеціалістом відділу роботи з персоналом управління персоналом Головного управління - Чернявською К.Г. складений акт про ненадання пояснень начальником відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Хачхарджи О. І. (а.с. 81).

07.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держгеокадастру з клопотанням про продовження строку для надання письмових пояснень щодо обставин та причин вчинення дисциплінарного проступку, який викладений у акті перевірки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 22.01.2019 року № 33/3-19-0.12 до 14.02.2019 року (а.с. 82).

08.02.2019 року відбулось засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, порядок денний - про розгляд дисциплінарної справи начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, на підставі якого складений протокол № 8.

На засідання дисциплінарної комісії вирішили: застосувати до начальника відділу у Вонлваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, передбаченого п. 14 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме: прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну (а.с 101-114).

01.03.2019 року в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надісланий лист № 22-28-0.15-1979/2-19, згідно якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру погоджує за умови дотримання законодавства про державну службу звільнення ОСОБА_1 , начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с. 122).

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 21.03.2019 року № 95-к ОСОБА_1 звільнений з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 14 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» (а.с. 6).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно листка непрацездатності серія НОМЕР_3 № 913895, виданого Комунальним закладом охорони здоров`я «Волноваська центральна районна лікарня», ОСОБА_1 звільнений від роботи у зв`язку з непрацездатністю - захворювання загальне - 1, знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.03.2019 року до 02.04.2019 року включно (а.с. 38).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлює Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний кадастровий реєстратор:

здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;

перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства;

формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;

здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;

здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;

передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 затвердженй Порядок ведення Державного земельного кадастру, пунктом 5 якого визначено, що до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком..

Тобто, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей.

Правовідносини, пов`язані з проходженням та звільненням з державної служби, регулюються Законом України «Про державну службу», Кодексом законів про працю України та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 12 частини першої статті 92 Конституції України визначає, що державна служба, є єдиною за своїми основами.

З системного аналізу норм законодавства України, які регулюють питання проходження державної служби, вбачається, що, визначаючи загальні засади діяльності та статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, ці норми спрямовані на підвищення ефективності державної служби, добір компетентних і відданих справі кадрів, що досягається, у тому числі, і окремими заходами, а саме - встановленням додаткових, крім передбачених законами, процедур відбору громадян на державну службу та вимог, які висуваються до них, шляхів просування по службі, умов оплати праці державних службовців, підвищений рівень їх відповідальності у разі порушення дисципліни тощо.

Відповідно преамбули Закону України «Про державну службу», цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до п. 1, 3, 7 ч. 1 Закону України «Про державну службу», безпосередній керівник - найближчий керівник, якому прямо підпорядкований державний службовець; керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі; суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну службу», державний службовець у тому числі має право на чітке визначення посадових обов`язків; оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач обіймав посаду начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 6 рангу категорії «Б» державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 68 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В":

зауваження - суб`єктом призначення;

інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про державну службу» з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Згідно ч. 2 ст. 71 службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі.

Відповідно до ч. 7 ст. 71 Закону України «Про державну службу» особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про державну службу» державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи;

3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів;

4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про державну службу» за результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності. Висновок, складений за результатами проведеного службового розслідування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, передається Комісії.

В порушення зазначених норм чинного законодавства позивач з наказом про звільнення з посади ознайомлений не був.

Наряду з викладеним, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на день звільнення з займаної посади позивач знаходився на лікарняному, відповідно до листка непрацездатності серія НОМЕР_3 № 913895, виданого Комунальним закладом охорони здоров`я «Волноваська центральна районна лікарня».

Згідно ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці;

3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

5) нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу;

10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду;

11) встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Відповідно до ч. 3 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція зазначається у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (частина третя статті 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

В порушення зазначених норм чинного законодавства, позивач звільнений з займаної посади у період його тимчасової непрацездатності.

Стосовно вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу суму втраченого заробітку за весь час вимушеного прогулу з 21.03.2019 року до постановлення судового рішення, суд враховує наступне.

За приписами п. 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Для обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.

Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Згідно п. 8 Розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27.08.2019 року середньоденна заробітна плата позивача складало 581 грн. 53 коп.

Відповідно до розрахунку норми тривалості робочого часу на 2019 рік кількість робочих днів у березні 2019 року (з 21.03.2019 року) - 7 робочих днів, у квітні 2019 року - 21 робочий день, у травні 2019 року - 21 робочий день, у червні 2019 року - 18 робочих днів, у липні 2019 року - 23 робочі дні, у серпні 2019 року(станом на 28 серпня 2019 року) - 19 робочих днів, усього - 109 робочих днів.

Таким чином заробітна плата позивача за період з 21.03.2019 року по 28.08.2019 року складає 581,53 грн. * 109 = 63386 грн. 77 коп.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 21 березня 2019 року по час винесення рішення суду з розрахунку 843 грн. 11 коп. такими, що підлягають задоволенню частково, з розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 581 грн. 53 коп.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів правомірності дій щодо прийняття спірного наказу від 21.03.2019 року № 95-к про звільнення з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Донецької області відносно позивача.

Враховуючи наведене та те, що з наказ від 21.03.2019 року № 95-к про звільнення з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Донецької області прийнятий у період тимчасової непрацездатності позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в частині скасування наказу від 21.03.2019 року № 95-к та стягнення суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 21 березня 2019 року по час винесення рішення суду з розрахунку 581 грн. 53 коп.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 12212 грн. 13 коп.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про державну службу», Кодексом законів про працю, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, юридична адреса: 85102, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Європейська, 13) про визнання протиправним та скасування наказу від 21.03.2019 року № 95-к про звільнення з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Донецької області - задовольнити частково.

Наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 21.03.2019 року № 95-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру Донецької області - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на користь ОСОБА_1 суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 21 березня 2019 року по час винесення рішення суду в сумі 63386 грн. 77 коп.

Рішення в частині стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 12212 грн. 13 коп. допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.В. Давиденко