Справа № 200/9064/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 р. Справа№200/9064/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дій щодо невключення до загального страхового стажу для призначення пенсії за віком періодів роботи у Тульському молочному комбінаті з 17.08.1978 по 19.01.1979, у виконкомі Центрально-міської районної ради народних депутатів м. Горлівки з 01.08.1989 по 15.09.1997, в Управлінні муніципальних послуг Горлівської міської ради з 01.06.2014 по 30.10.2014 та з 09.11.2014 по 25.11.2014, в Управлінні житлового та комунального господарства Краматорської міської ради з 26.11.2014 по 30.11.2014, а також застосування нормативу страхового стажу тривалістю більше 26 років; зобов`язання включити до загального страхового стажу періоди роботи з 17.08.1978 по 19.01.1979, з 01.08.1989 по 15.09.1997, з 01.06.2014 по 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014, з 26.11.2014 по 30.11.2014, застосувати норматив страхового стажу тривалістю 26 років та перерахувати з 23.06.2019 (дня призначення пенсії за віком) розмір призначеної пенсії та виплатити заборгованість із врахуванням отриманих сум.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що відповідачем протиправно не прийняті до уваги відомості трудової книжки про її роботу у спірні періоди. За змістом позову допущені в трудовій книжці помилки під час оформлення записів про трудову діяльність позивача не виключають можливості врахування до загального страхового стажу періодів роботи позивача з 17.08.1978 по 19.01.1979 та з 01.08.1989 по 15.09.1997. Також позивач визначила, що відповідачем безпідставно не враховано у складі стажу періоди роботи позивача з 01.06.2014 ар 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014, з 26.11.2014 по 30.11.2014, підстави їх неврахування відповідач позивачу не повідомив.

Крім цього, позивач наполягала на невірному визначенні відповідачем понаднормативного стажу роботи, виходячи з нормативного стажу 30 років. Позивач наполягала на тому що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний стаж роботи для призначення пенсії становить 26 років, а тому при визначенні понаднормативного стажу роботи позивача відповідач мав виходити з тривалості нормативного стажу 26 років.

У відповіді на відзив від 12.08.2019 представник позивача зауважив на протиправності неврахування відповідачем у складі стажу періодів роботи позивача з 01.06.2014 по 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014, з 26.11.2014 по 30.11.2014 через несплату страхових внесків роботодавцем. Посилаючись на положення Закону України № 1058, якими відповідальність за несвоєчасну сплату страхових внесків покладено на роботодавця найманого працівника, зазначив, що застрахована особа не може зазнавати негативних наслідків невиконання роботодавцем покладених на нього обов`язків страхувальника.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, підстави незгоди визначив в наданому суду відзиві на позов. Згідно викладеного у відзиві Управлінням пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області під час визначення стажу роботи позивача для призначення пенсії дотримано всі норми чинного законодавству сфері пенсійного забезпечення. Періоди роботи позивача з 17.08.1978 по 19.01.1979 , з 01.08.1989 по 15.09.1997 не враховані у складі страхового стажу через допущені роботодавцями позивача помилок під час оформлення записів про роботу в наведені періоди. Періоди роботи з 01.06.2014 по 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014, з 26.11.2014 по 30.11.2014 не враховані у складі стажу через відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Згідно відомостей паспорту серії НОМЕР_2 зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6 від 01.02.2017 фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .

Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, що є відповідачем у справі.

Згідно відомостей підсистеми призначення та виплати пенсій позивачу призначено пенсію за віком з 21.06.2019. Страховий стаж позивача становить 32 роки 7 місяців 12 днів. Розмір пенсії за віком становить 5563,07 грн., розмір пенсії з надбавками становить 6705,62 грн., відповідно до ч. 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхання» отримує доплату до пенсії в сумі 29,94 грн. за понаднормативний стаж 2 роки. Згідно відомостей підсистеми призначення та виплати пенсії позивачу до страхового стажу під час призначення пенсії не враховано періоди: з 21.08.1978 по 19.01.1979, з 01.08.1989 по 15.09.1997, з 01.06.2014 по 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014 та з 26.11.2014 по 30.11.2014.

Згідно з Розпорядженням № 5083 від 25.06.2019 під час розгляду наданих ОСОБА_1 документів встановлено, що дата запису № 8 про звільнення в трудовій книжці не співпадає з датою наказу про звільнення, в записі № 16 трудової книжки про прийом на роботу відсутня назва підприємства - роботодавця, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993. Через наведені недоліки оформлення записів трудової книжки до стажу не враховані періоди роботи позивача з 17.08.1978 по 19.01.1979, з 01.08.1989 по 15.09.1997.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, при призначенні пенсії в період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років (ч. 2 пункту 1 статті 26 Закону України № 1058).

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону страхувальниками є, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону № 1058).

Статтею 15 Закону № 1058 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно частини 1статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Частиною 2 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-XV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Статтею 113 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція № 162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції № 162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Пунктом 2.3. Порядку передбачено, що всі записи до трудової книжки про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження). Але не пізніше тижневого строку, а при звільнення - в день звільнення та мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Порядок внесення записів про трудову діяльність особи у відомостях про роботу регламентований пунктами 2.13- 2.14 Інструкції № 162.

Так, згідно пункту 2.3. Інструкції № 162 в графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Аналогічні вимоги до записів про прийняття на роботу встановлені пунктом 2.1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Зі змісту заявлених позивачем вимог вбачається, що заявлені ним вимоги пов`язані із неврахуванням відповідачем під час призначення пенсії за віком відомостей про трудову діяльність позивача, що наведені в трудовій книжці позивача.

При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить із того, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи мають застосовуватися лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача, копія якої наявна в матеріалах справи та яка надавалась відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, в розділі «Відомості про роботу» містить наступні записи про роботу позивача у спірних періодах:

на підприємстві: Тульський молочний комбінат:

17.08.1978 прийнята на роботу мийником на цільно-молочній ділянці за 2 розрядом (запис № 6);

19.01.1978 звільнена за власним бажанням (запис № 8);

в Центрально-міському районному виконкомі народних депутатів:

01.08.1989 прийнята на роботу за переводом на посаду інструктора відділу комплексного економічного та соціального розвитку виконкому (запис № 16);

02.01.1990 переведена на посаду економіста спеціаліста 2 категорії (запис № 17);

01.11.1990 переведена на посаду спеціаліста 1 категорії до комунального відділу виконкому Центрально-Міського районної ради народних депутатів (запис № 18);

10.09.1996 переведена до Центрально-міського районної ради на посаду спеціаліста 1 категорії відділу комунального господарства (запис № 20);

16.09.1997 назначена завідуючою відділу комунального господарства (запис № 21).

Відповідно до записів 38-45 трудової книжки позивач період з 01.10.2007 по 25.11.2014 працювала в Управлінні муніципальних послуг Горлівської міської ради на посаді заступника начальника управління, яку з 04.10.2011 було перейменовано на посаду заступника начальника департаменту - начальника управління комунальних ресурсів департаменту муніципального розвитку Горлівської міської ради.

Згідно записів 45-46 в період з 26.11.2014 по 27.04.2016 позивач працювала в Управлінні житлового та комунального господарства Краматорської міської ради на посаді завідуючого сектору відчуження та реформування комунальної власності відділу керування комунальною власністю.

Відповідно до порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за внесення записів до трудової книжки є підприємство - роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням відомості про особу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виявлені відповідачем недоліки оформлення трудової книжки не можуть вважатися достатньою підставою для відмови позивачу у визначенні загального трудового стажу на підставі трудової книжки, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки вбачається, що в записі № 8 датою звільнення позивача з Тульського молочного комбінату зазначено 19.01.1978, в той час як в графі 4 зазначеного запису підставою звільнення визначено наказ № 8 від 18.01.1979. Сукупна інформація в записах про прийняття на роботу до Тульського молочного комбінату та подальшого звільнення надає можливість дійти висновку про допущення роботодавцем описки в році дати звільнення: із врахуванням дати прийняття на роботу у серпні 1978 року, цілком очевидною є неможливість звільнення позивача у січні 1978 року. Крім цього, на підтвердження дати звільнення позивач надала до суду довідку Тульського молочного комбінату № 69 від 24.07.2019, за змістом якої позивач працювала на комбінаті в період з 17.08.1978 по 19.01.1979.

Підставою неврахування у стажі періоду роботи позивача з 01.08.1989 по 15.01.1979 відповідач визначив не зазначення роботодавцем назви підприємства, після якого внесений запис № 16 про прийняття позивача на посаду інструктора відділу комплексного економічного та соціального розвитку виконавчого комітету. Відповідно до запису № 15 трудової книжки - 01.08.1989 позивач звільнена за переведенням до Центрально-Міського районного комітету народних депутатів.

Положеннями Закону 1058-ІУ підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Отже, суд дійшов до висновку, що не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці, носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, що свідчить про те, що відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, неврахування відповідачем всіх періодів роботи до страхового стажу не мало своїм наслідком прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, проте вплинуло на визначення стажу для призначення пенсії за віком. Внаслідок неврахування відповідачем відомостей трудової книжки під час визначення страхового стажу позивача, певні періоди роботи позивача не були зараховані до страхового стажу, що вплинуло на розмір призначеної позивачу пенсії. Втім, оскільки в даному випадку відповідачем не було вчинено будь-яких дій, а було допущено бездіяльність при призначенні пенсії за віком, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправної бездіяльності щодо неврахування у складі стажу періодів роботи у Тульському молочному комбінаті з 17.08.1978 по 19.01.1979, у виконкомі Центрально-міської районної ради народних депутатів м. Горлівки з 01.08.1989 по 15.09.1997.

При вирішенні питання щодо правомірності не включення до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 01.06.2014 по 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014 та з 26.11.2014 по 30.11.2014 суд виходить із наступного.

Записами трудової книжки позивача підтверджено факт зайнятості позивача в наведені періоди. Положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивача покладений на роботодавця. Яким в даному випадку є Управління муніципальних послуг Горлівської міської ради (у відношенні періодів з 01.06.2014 по 30.10.2014 та з 09.11.2014 по 25.11.2014) та Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради (у відношенні періоду з 26.11.2014 по 30.11.2014).

Оскільки чинним законодавством відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, суд вважає, що несплата чи сплата не в повному обсязі роботодавцем позивача страхових внесків не може бути перепоною врахування цих періодів роботи у складі стажу застрахованої особи.

За таких обставин суд вважає, що незарахування відповідачем до страхового стажу періодів роботи позивача 01.06.2014 по 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014 та з 26.11.2014 по 30.11.2014 через несплату страхових внесків підприємствами роботодавцями протиправним, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Тотожна правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року, постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 20 березня 2019 року по справі № 688/947/17 (провадження № К/9901/35103/18).

Враховуючи встановлення судом невідповідність вимогам закону неврахування відповідачем під час вирішення питання про призначення пенсії відомостей трудової книжки з підстав недоліків оформлення записів про роботу та відсутності відомостей про сплату страхових внесків, вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи позивача: у Тульському молочному комбінаті з 17.08.1978 по 19.01.1979, у виконкомі Центрально-міської районної ради народних депутатів м. Горлівки з 01.08.1989 по 15.09.1997, в управлінні муніципальних послуг Горлівської міської ради з 01.06.2014 по 30.10.2014 та з 09.11.2014 по 25.11.2014, в управлінні житлового та комунального господарства Краматорської міської ради з 26.11.2014 по 30.11.2014 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача стосовно визнання протиправним дії з визначення понаднормативного стажу роботи стажу роботи, що перевищує 30 років страхового стажу та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави виплати доплати до пенсії за понаднормативний стаж визначені статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років.

Посилання позивача на приписи статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» судом не приймаються, оскільки цією статтею визначені умови призначення пенсії за віком, а не підстави доплати за понаднормативний стаж роботи.

Отже, вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо визначення понаднормативного стажу виходячи із стажу більшого 30 років та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок призначеної пенсії з цих підстав є також необґрунтованими та не підлягають задоволенню

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення вимог позивача та зміст заявлених позивачем вимог, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 384,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька обл., м. Краматорську, вул. Поштова, буд. 5, ідентифікаційний код - 23346787), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним невключення до загального страхового стажу для призначення пенсії за віком періодів роботи ОСОБА_1 у Тульському молочному комбінаті з 17.08.1978 по 19.01.1979, у виконкомі Центрально-міської районної ради народних депутатів м. Горлівки з 01.08.1989 по 15.09.1997, в Управлінні муніципальних послуг Горлівської міської ради з 01.06.2014 по 30.10.2014 та з 09.11.2014 по 25.11.2014, в Управлінні житлового та комунального господарства Краматорської міської ради з 26.11.2014 по 30.11.2014.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької включити до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 17.08.1978 по 19.01.1979, з 01.08.1989 по 15.09.1997, з 01.06.2014 по 30.10.2014, з 09.11.2014 по 25.11.2014, з 26.11.2014 по 30.11.2014 та перерахувати з дня призначення пенсії за віком розмір призначеної пенсії та виплатити заборгованість із врахуванням отриманих сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик