Справа № 808/2325/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 липня 2019 року о/об 12 год. 17 хв.Справа № 808/2325/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в Національній поліції України та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

за участі перстеників:

позивач - не прибув

від відповідача - Кундельський В.І.

(діє на підставі довіреності № 4248/42-05УА/01-19 від 14.05.2019 року)

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 05 липня 2017 року № 267 про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 -050473) до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 06 липня 2017 року № 174 о/с про звільнення ОСОБА_1 (М-050473) зі служби в поліції;

- поновити полковника поліції ОСОБА_1 (М-050473), на службі в Національній поліції України;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь полковника поліції ОСОБА_1 (М-050473), грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Справа автоматизованою системою документообігу суду 31 липня 2017 року передана на розгляд судді Матяш О.В.

28 серпня 2017 року ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду справу відкрито та призначено до розгляду.

04 жовтня 2017 року на підставі розпорядження №243 керівника апарату Запорізького окружного адміністративного суду адміністративну справу №808/2325/17 передано на повторний автоматичний розподіл справ у зв`язку з припиненням здійснення повноважень судді Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_3 . відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12 вересня 2017 року №2763/0/15-17 Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Запорізького окружного адміністративного суду у відставку.

Справа автоматизованою системою документообігу суду 04 жовтня 2017 року передана на розгляд судді Татаринову Д.В.

05 жовтня 2017 року суддею прийнято справу №808/2325/17 до свого провадження, а судове засідання призначено на 19 жовтня 2017 року.

19 жовтня 2019 року провадження у справі зупинено до 09 листопада 2017 року, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 09 листопада 2017 року провадження у справі поновлено.

09 листопада 2017 року провадження у справі зупинено до 07 грудня 2017 року, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 07 грудня 2017 року провадження у справі поновлено.

Разом з тим, 07 грудня 2017 року провадження у справі №808/2325/17 зупинено до набрання законної сили судовими рішенням по справі №808/3410/17.

Ухвалою суду від 18 червня 2019 року провадження у справі №808/2325/17 поновлено та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 09 липня 2019 року.

В судовому засіданні 09 липня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 31 липня 2019 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 31 липня 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що обставинами, які виключали можливість позивача приступити до виконання своїх обов`язків, - є дії відповідача щодо ненадання позивачу можливості приступити до виконання своїх обов`язків, а також той факт, що в Запорізькому УВБ ДВБ НП України обов`язки начальника управління виконує ОСОБА_4 (який фактично виконує обов`язки начальника управління, а згідно штатного розпису посада начальника управління одна). Про вказані обставини відповідачу достовірно відомо, але вказані обставини не були враховані при проведенні службового розслідування та прийнятті наказу про звільнення. Також зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Згідно статті 14 Статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Згідно наказу відповідача № 171 від 04 травня 2017 року службове розслідування призначено 04 травня 2017 року, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 267 винесений лише 05 липня 2017 року, а наказ № 174 о/с 06 липня 2017 року, що складає два місяці замість одного, як це вказано в статуті. Тобто, враховуючи той факт, що підстави та порядок притягнення поліцейських визначається лише законом, відповідачем порушено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Заяв та клопотань до суду не подано.

Представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№16235 від 23 квітня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що позивач не виходив на службу без поважних причин з 29 березня 2017 року та з цього приводу було призначено службове розслідування. Вказує, що позивач був повідомлений про факт та підстави призначення службового розслідування, а також позивач неодноразово запрошувався до Департаменту для надання письмових пояснень, що ОСОБА_1 проігноровано. Відтак, по факту відсутності за місцем проходження служби позивача звільнено з посади та зараховано у розпорядження Департаменту. Вказує, що службовим розслідуванням підтвердились відомості, які стали підставою для його призначення. Так позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а позивач отримав наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції.

Відповідач зазначає, що у Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відсутні порушення чинного законодавства, а у ОСОБА_1 були відсутні перешкоди для виконання ним своїх трудових обов`язків, як поновленого працівника, так і функціональних, які були покладені на нього керівником відповідно до частини 6 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» та частини 5 статті 26 Закону України «Про державну таємницю», а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 2370 о/с «По особовому складу», згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, полковника міліції ОСОБА_1 з 06 листопада 2015 року звільнено в Запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції.

Наказом Національної поліції України від 07 листопада 2015 року № 13 о/с «По особовому складу» відповідно до пунктів 9, 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та згідно з наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 13 «Про затвердження тимчасового штату Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції», з 07 листопада 2015 року позивача, який мав спеціальне звання «полковник міліції», призначено начальником управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області, присвоївши йому спеціальне звання «полковник поліції».

11 лютого 2016 року позивача згідно з наказом № 92 о/с «По особовому складу» звільнено з посади відповідно до пункту 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

10 червня 2016 року Запорізьким окружним адміністративним судом прийнято постанову по справі № 808/731/16, якою скасовано наказ № 92 о/с від 11 листопада 2016 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 полковника поліції ОСОБА_1 (М-050473), начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з 17 лютого 2016 року поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 18 лютого 2016 року.

07 липня 2016 року Національною поліцією України видано наказ № 475 о/с «По особовому складу», відповідно до якого позивача поновлено на посаді.

20 липня 2016 року Національною поліцією України видано наказ № 514 о/с «По особовому складу», яким звільнено позивача з посади начальника управління внутрішньої безпеки у Запорізькій області та призначено його на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення в Запорізькій області.

22 серпня 2016 року постановою Запорізького окружного суду по справі № 808/2271/16 визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 20 липня 2016 року № 514 о/с «По особовому складу» та поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 21 липня 2016 року.

29 вересня 2016 року на виконання постанови Запорізького окружного суду по справі № 808/2271/16 прийнято наказ № 731 о/с, яким скасовано наказ № 514 о/с від 20 липня 2016 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Так, 29 вересня 2016 року прийнято наказ ДВБ Національної поліції України № 146 о/с, яким полковника поліції ОСОБА_1 начальника управління УВБ в Запорізькій області ДВБ НП України звільнено зі служби в поліції на підставі підпункту 4 (у в зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

06 лютого 2017 року по справі № 808/2975/16 Запорізьким окружним адміністративним судом прийнято постанову, якою визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 29 вересня 2016 року №146 о/с, в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 з посади начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 04 жовтня 2016 року.

Усі вищенаведені обставини встановлені постановою Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/2975/16 від 06 лютого 2017 року, яка набрала законної сили 06 липня 2017 року.

09 березня 2017 року ДВБ НП України прийнято наказ № 61 о/с, яким скасовано наказ № 146 о/с від 29 вересня 2016 року в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 . начальника УВБ в Запорізькій області ДВБ НП України та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника УВБ в Запорізькій області ДВБ НП України з 04 жовтня 2016 року.

Так, Тимчасово виконуючим обов`язки начальника ВКЗ та ОП ДВБ НПУ Христенко Ю.О. подано рапорт Начальнику ДВБ НПУ полковнику поліції Ковалю Є.О. про те, що 18 квітня 2017 року з Запорізького управління ДВБ НПУ за вих. №1107/42-07/01-17 від 13 квітня 2017 року до ДВБ НПУ надійшли акти про відсутність на службі за період з 27 березня 2017 року по 07 квітня 2017 року полковника поліції ОСОБА_1 , якого наказом ДВБ НПУ від 09 квітня 2017 року № 61 о/с поновили на службі в поліції.

З метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки викладених у рапорті начальника ВКЗ та ОП ДВБ НП України Христенка Ю.О. відомостей щодо порушення службової дисципліни начальником УВБ в Запорізькій області ДВБ НП України полковником поліції Частухіним ОСОБА_5 , що виразилося у невиході на службу без поважних причин, відповідно до пункту 2.6 II Розділу Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованим у Мін`юсті 02 квітня 2013 року за № 541/23073, Начальник, полковник поліції ОСОБА_6 видав наказ №171 від 04 травня 2017 року «Про призначення службового розслідування».

Так, за результатами службового розслідування зроблено висновок про те, що начальник УВБ в Запорізькій області ОСОБА_1 , який з 31 травня 2017 року перебуває у розпорядженні ДВБ НПУ, здійснив порушення службової дисципліни, яке виявилось у невиході на службу з 29 березня 2017 року по 30 травня 2017 року без поважних причин, що зумовлено низькою правосвідомістю, неналежними морально-діловими якостями, ігноруванням вказівок керівництва Департаменту щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 40 Кодексу законів про працю України, статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, та відповідно є несумісним із подальшим проходженням служби в поліції.

Також 30 травня 2017 року головою комісії надано до начальника ДВБ НПУ полковнику поліції Ковалю Є.О. доповідну записку про продовження терміну службового розслідування та зарахування в розпорядження ОСОБА_1

31 травня 2017 року наказом начальника №132 о/с від 31 травня 2017 року на підставі доповідної записки заступника Департаменту полковника поліції, ОСОБА_1 , звільнено з посади начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області.

Так, 04 липня 2017 року комісією складено висновок службового розслідування за фактом невиходу на службу без поважних причин ОСОБА_1 .

За висновками визначено, що за порушення вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, наказу НПУ від 30 липня 2016 року № 654 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції», що виявилося у невиході на службу з 29 березня 2017 року по 30 травня 2017 року без поважних причин, полковника поліції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Департаменту, звільнити зі служби в поліції.

Так, наказом №267 від 05 липня 2017 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції.

06 липня 2017 року ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції, про що керівником видано наказ №174 о/с.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки службової перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість цих висновків.

Додатково позивач на обґрунтування позовних вимог постилається на недопуск його на місце служби, а також відсутністю у позивача необхідних атрибутів поліцейського (спеціального жетону, службового посвідчення).

Так, як згадувалось вище, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року провадження у справі №808/2325/17 зупинялося до набрання законної сили судовими рішенням по справі №808/3410/17.

Рішенням суду від 06 вересня 2018 року по справі №808/3410/17 встановлювалась правомірність призначення та проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1

Рішенням по справі №808/3410/17 встановлено: «…Згідно п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Із матеріалів справи судом встановлено, що підставою для призначення службового розслідування став рапорт начальника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття ДВБ від 04 травня 2017 року №4565/42-02/2017 з інформацією про те, що з Запорізького управління ДВБ надійшли акти про відсутність на службі з 28 березня 2017 року по 07 квітня 2017 року полковника поліції ОСОБА_1 , якого наказом ДВБ НПУ від 09 березня 2017 року № 61 о/с поновили на службі в поліції на посаді начальника УВБ в Запорізькій області (а.с.160, т.1).

За результатами розгляду рапорту та матеріалів, відповідачем прийнятий Наказ від 04 травня 2017 року № 171, яким призначено службове розслідування за фактом невиходу позивача на службу.

Таким чином, суд вважає, що відповідач правомірно та із законних підстав виніс наказ про призначення службового розслідування.

Судом дослідженні акти, які складені комісією Запорізького управлінням ДВБ та надіслані до Департаменту, відповідно до таких актів, позивач був відсутній на службі з 27 березня 2017 року по 31 травня 2017 року (а.с.182-223, т.1).

При цьому відповідач зазначає, що станом на 06 липня 2017 року - дату звільнення зі служби в поліції - ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів поважної причини невиходу на службу.

Суду такі докази також не надані.

У висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_1 у період з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року перебував на території тимчасово окупованої території АР Крим, а з 26 квітня 2017 року по 07 травня 2017 року знаходився у місті Анталія (Республіка Туреччина), після чого того ж дня виїхав до АР Крим. Станом на 26 червня 2017 року ОСОБА_1 знаходився на території АР Крим.

Зазначені факти підтверджуються інформацією Департаменту інформаційної підтримки та координації поліції 102 (лист від 12 травня 2017 року №2762/27/04/4-2017, 31 травня 2017 року №3250/27/02/4-2017, від 26 червня 2017 року №3757/27/0214-17, а.с.175-178, т.1).

Ураховуючи викладене, суд вважає, що з огляду на відсутність позивача на території України, позивач не міг особисто отримувати та відправляти від свого імені кореспонденцію.

Пунктом 6.3. Інструкції № 230 передбачені права особи рядового і начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, де серед іншого зазначено право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування та за письмовим рапортом ознайомлюватись з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України (п. 6.3.5).

В пункті 6.2.2. Інструкції № 230 обов`язком виконавця проведення службового розслідування зазначено: після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим бажанням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, знайомити її із затвердженим висновком службового розслідування, а також з окремими матеріалами, зібраними в процесі його проведення в частині, яка її стосується, з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що факти, викладені у висновку службового розслідування є доведеними, причини невиходу позивача не є поважними, з огляду на відсутність позивача у спірний період на території України.

Таким чином, 05 липня 2017 року наказом № 267 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Цим наказом дні невиходу на службу з 29 березня 2017 року по 30 травня 2017 року визнано прогулами.

Наказом ДВБ від 06 липня 2017 року № 174 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 06 липня 2017 року.

Таким чином, суд вважає, що вказані вище накази є законними та в повній мірі підтверджені відповідними матеріалами службового розслідування…».

Таким чином, Запорізьким окружним адміністративним судом у справі №808/3410/17 надано правову оцінку, як то підставам проведення службового розслідування, так і висновкам службового розслідування.

Рішення у справі № 808/3410/17 від 06 вересня 2018 року набрало законної сили 24 квітня 2019 року.

За правилами частини 4 статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже рішенням Запорізьким окружним адміністративним судом у справі №808/3410/17 встановлено законність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та законність його звільнення зі служби в поліції, про що відповідачем видано відповідні накази.

Щодо посилань на недопуск позивача на місце служби, а також відсутністю у позивача необхідних атрибутів поліцейського (спеціального жетону, службового посвідчення), суд зазначає про наступне.

Судом встановлено, що на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року по справі № 808/2975/16, наказом ДВБ НПУ від 09 березня 2017 року № 61 о/с ОСОБА_1 поновлено на службі в поліції з 04 жовтня 2016 року на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 13 березня 2017 року № 220 Про організаційно-штатні зміни в Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції в Управлінні внутрішньої безпеки Запорізької області відбулась зміна організаційної структури із скороченням загальної чисельності працівників.

Позивача, як і інших працівники, виведено за штат.

Судом встановлено та відповідними листами відповідача, які містяться у матеріалах справи підтверджено, що позивач неодноразово повідомлявся про організаційно-штатні зміни та про необхідність прибуття до Департаменту для ознайомлення з тимчасовими функціональними обов`язками та вирішення питання про подальшу службу в поліції, однак дані вимоги позивач ігнорував довгий час.

28 березня 2017 року ОСОБА_1 прибув до Департаменту на нараду керівництва Департаменту з організаційно-штатних питань, де позивача ознайомлено із наказом НПУ від 13 березня 2017 року № 220 Про організаційно-штатні зміни в Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції (протокол від 28 березня 2017 року №29).

Проте, відповідно до акту від 28 квітня 2017 року, позивач відмовився ознайомитись із вказаним наказом та попередженням про можливе вивільнення, про що складено акт (а.с. 144, т.1).

Також, у вказаному протоколі зазначено, що позивач на нараді повідомив, що 27 березня 2017 року закінчилось його амбулаторне лікування, однак документів, які б підтверджували перебування його на лікарняному, він не надав.

Крім того, у пункті 12 протоколу зобов`язано відділ кадрового забезпечення та оперативного прикриття ДВБ в установленому законодавством порядку забезпечити отримання ОСОБА_1 жетону поліцейського та службового посвідчення.

З приводу отримання жетону та службового посвідчення поліцейського, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Поряду оформлення, обліку, видачі спеціальних жетонів поліцейським затверджений наказом МВС України 23 грудня 2015 року № 1614, спеціальні жетони видаються особам, які призначаються на службу в поліцію на посади молодшого, середнього, вищого складу Національної поліції України.

Спеціальні жетони з індивідуальними номерами закріплюються за поліцейськими наказами Національної поліції України, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, закладів, установ Національної поліції України одночасно з призначенням на службу на посади молодшого, середнього, вищого складу поліції та зберігаються за ними протягом усього періоду їх служби (пункт 2 розділу ІІ).

Спеціальні жетони видаються працівниками підрозділів кадрового забезпечення апарату Національної поліції України, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, закладів, установ Національної поліції України, які згідно з посадовими обов`язками відповідають за видачу спеціальних жетонів, після оголошення наказу про призначення поліцейських на посаду під особистий підпис у журналі обліку видачі спеціальних жетонів з індивідуальними номерами (пункт 3 розділу ІІ).

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не звертався до відділу кадрів ДВБ НП України щодо вирішення питання про отриманням спеціального жетону.

Звернення позивача до Національної поліції України листом від 22 березня 2017 року не є зверненням до належного органу, у розумінні вимог вказаного вище Порядку.

Щодо отримання службового посвідчення, суд вказує, що відповідно до Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень, що видаються поліцейським та державним службовцям органів, підрозділів та установ Національної поліції України затвердженого наказом МВС України від 14 грудня 2015 року № 1573 (чинний на день виникнення відносин; скасований наказом МВС України від 26 квітня 2017 року № 347; далі Порядок №1573), необхідність отримання спеціального жетону тісно пов`язано з отриманням службового посвідчення поліцейського, оскільки номери закріплених спеціальних жетонів заносяться до всіх документів особового обліку поліцейських, у тому числі до послужного списку особової справи, службового посвідчення, наказів про особовий склад, документів грошового і речового забезпечення та зазначаються в службовому листуванні (пункт 5 розділу ІІ Порядку).

Відповідач зазначає, а позивач не спростовує, що службове посвідчення позивача зберігається в його особовій справі у відділі кадрового забезпечення ДВБ.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку, для виготовлення та отримання службового посвідчення особи прибувають у встановлені терміни до кабінету-студії з довідкою встановленого зразка, в якій визначені підстави для його видачі. Довідка видається підрозділами кадрового забезпечення органів за місцем проходження служби особи.

У довідці для виготовлення посвідчення зазначаються: звання (ранг державного службовця); номер спеціального жетону; прізвище, ім`я та по-батькові; посада; служба; підстава обміну посвідчення.

Проте, судом встановлено, що позивач перебував поза штатом, а тому отриманню службового посвідчення мало передувати призначення позивача на запропоновану штатну посаду.

Таким чином, посилання позивача на те, що дії відповідача зумовили позбавлення можливості позивача приступити до виконання своїх обов`язків, а також протиправність службового розслідування та його висновків, не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.

Отже, суд приходить до висновку про те, що наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 05 липня 2017 року № 267 про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ) до дисциплінарної відповідальності та наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 06 липня 2017 року № 174 о/с про звільнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 -050473) зі служби в поліції; прийняті в межах та на підставі закону.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 КАС України).

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваних наказів.

Із системного аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки спірні накази від 05 липня 2017 року № 267, від 06 липня 2017 року № 174 о/с винесені відповідачем на підставі та у межах наданих повноважень з дотриманням процедури, визначеної законом.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в Національній поліції України та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 серпня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов