Справа № 800/466/17
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 800/466/17 (П/9901/224/18, П/9901/189/18)

Провадження № 11-820заі19

Суддя Великої Палати Верховного Суду Золотніков О. С.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 800/466/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції (правонаступник Вища рада правосуддя; далі - ВРЮ, ВРП відповідно), Верховної Ради України (далі - ВРУ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною та нечинною постанови в частині,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВРЮ, в якому з урахуванням доповнень просив скасувати рішення цього органу від 04 лютого 2004 року щодо залишення його скарги на рішення Кваліфікаційної комісії суддів військових судів України від 20 жовтня 2003 року без задоволення та зобов`язати ВРЮ переглянути його скаргу.

Шевченківський районний суд міста Києва постановою від 13 липня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року, відмовив у задоволенні позову.

У квітні 2009 року ОСОБА_1 подав позов до ВРУ, в якому просив визнати протиправною та нечинною Постанову ВРУ від 22 травня 2008 року № 303-VІ «Про звільнення суддів» у частині його звільнення з посади за порушення присяги судді.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 08 лютого 2012 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВРУ направив за підсудністю до Вищого адміністративного суду України.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29 травня 2012 року адміністративну справу передав до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 16 серпня 2012 року залишив позов без розгляду, оскільки в судовому засіданні під час оголошення ухвали суду до завершення розгляду справи позивач залишив судове засідання. Із заявою про розгляд справи за його відсутності або із заявою про наявність поважних причин відсутності позивач до суду не звертався.

19 січня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Куликов та інші проти України», яким постановив, що Україна порушила стосовно усіх заявників пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) у зв`язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності, статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

08 червня 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судових рішень з підстави, встановленої пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення із заявою до суду; далі - КАС України), в якій позивач просив:

- скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2012 року, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2012 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги: скасувати Постанову ВРУ від 22 травня 2008 року № 303-VІ в частині його звільнення з посади судді за порушення присяги; стягнути з ВРУ на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1 269 863,80 грн та моральну шкоду в розмірі 1 699 907,90 грн;

- скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2007 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги: визнати незаконним і скасувати рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 року; зобов`язати ВРЮ поновити його на посаді судді; стягнути з ВРЮ на його користь моральну шкоду в розмірі 2 875 533,66 грн.

Верховний Суд України ухвалою від 14 вересня 2017 року роз`єднав вимоги заяви ОСОБА_1 в самостійні провадження для перегляду:

- ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2012 року та ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2012 року, постановлених у справі № 2а-8215/12/2670;

- постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2007 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року, постановлених у справі № 2-а-37/07.

Верховний Суд України постановою від 09 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень у справі № 2а-8215/12/2670 задовольнив частково: ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2012 року скасував, справу передав на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Верховний Суд України постановою від 09 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень у справі № 2-а-37/07 задовольнив частково: постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2007 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року скасував, справу передав на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Вищий адміністративний суд України ухвалами від 06 листопада 2017 року відкрив провадження у справах за позовами ОСОБА_1 до ВРЮ про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (№ 800/465/17) та до ВРУ про визнання протиправною, нечинною постанови в частині (№ 800/466/17).

18 листопада 2017 року позивач подав до Вищого адміністративного суду України заяву про уточнення позовних вимог у справі № 800/466/17 до ВРУ, в якій просив стягнути з цього відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1 269 863,80 грн та моральну шкоду в розмірі 1 699 907,90 грн.

02 грудня 2017 року ОСОБА_1 також подав до Вищого адміністративного суду України заяву про уточнення позовних вимог у справі № 800/465/17, відповідно до якої просив: визнати протиправним і скасувати рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 року; зобов`язати ВРП поновити позивача на посаді; стягнути з ВРП моральну шкоду у розмірі 2 875 533,66 грн.

До набрання чинності КАС України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII) та припинення діяльності Вищого адміністративного суду України розгляд адміністративних позовів ОСОБА_1 цим судом не закінчено.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України та на підставі Закону № 2147-VIII справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 . передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 11 січня 2018 року прийняв допровадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ВРУ про визнання протиправною, нечинною постанови в частині у справі № 800/466/17 (П/9901/224/18).

Ухвалою від 15 січня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду прийняв до провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ВРЮ про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, а також заяву позивача від 02 грудня 2017 року про зміну позовних вимог у справі № 800/465/17 (П/9901/189/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 31 січня 2018 року об`єднав в одне провадження справи № П/800/465/17 та № П/800/466/17 за позовами ОСОБА_1

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22 травня 2018 року заяву позивача щодо додаткових вимог про стягнення з ВРУ матеріальної шкоди в розмірі 1 269 863,80 грн, визначення остаточної суми заподіяної матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції, стягнення з ВРУ моральної шкоди в розмірі 1 699 907,90 грн залишив без руху та надав строк для усунення недоліків шляхом долучення документа про сплату судового збору.

01 і 04 червня 2018 року ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 . відповідно звернулися до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із заявою про відмову від позову до ВРУ про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.

12 жовтня 2018 року позивач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, клопотання про уточнення заяви про перегляд судових рішень від 08 червня 2017 року (була подана до Верховного Суду України), в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 року;

- зобов`язати ВРП поновити позивача на посаді;

- стягнути з ВРП на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 875 533,66 грн;

- визнати протиправною та скасувати Постанову ВРУ від 22 травня 2008 року в частині звільнення позивача з посади судді за порушення присяги;

- стягнути з ВРУ на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 1 269 863,80 грн із застосуванням індексу інфляції;

- стягнути з ВРУ на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 699 907,90 грн;

- стягнути з Верховного Суду України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 875 533,66 грн.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 23 жовтня 2018 року не прийняв відмову ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 від позову до ВРУ про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 269 863,80 грн і моральної шкоди в розмірі 1 699 907,90 грн, заяву ОСОБА_1 в цій частині повернув позивачу, а ухвалою від 23 жовтня2018 року відмовив у задоволенні, зокрема, клопотання позивача від 12 жовтня 2018 року про уточнення заяви.

З огляду на викладене на розгляді в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду перебували позовні вимоги ОСОБА_1 про:

- визнання протиправним і скасування рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 року;

- зобов`язання ВРП поновити позивача на посаді;

- стягнення з ВРП моральної шкоди в розмірі 2 875 533,66 грн;

- визнання протиправною та нечинною Постанови ВРУ від 22 травня 2008 року № 303-VI «Про звільнення суддів» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону.

Решта заявлених позовних вимог не були прийняті судом першої інстанції до свого провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 18 липня 2019 року адміністративний позов задовольнив частково: визнав протиправним і скасував рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 року № 16; визнав протиправною та скасував Постанову ВРУ від 22 травня 2008 року № 303-VI «Про звільнення суддів» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону; передав на повторний розгляд ВРП вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з огляду на обставини, викладені у пропозиції члена ВРЮ ОСОБА_3 . У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу на вказане вище судове рішення.

Статтею 296 КАС України встановлено вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Усупереч пункту 1 частини п`ятоїстатті 296 КАС України до апеляційної скарги не додано документа про сплату судового збору або копії документа на підтвердження наявності пільг щодо його сплати, передбачених статтею 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI«Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 6 Закону № 3674-VIза подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

В грудні 2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, яка містила, зокрема, вимоги про визнання протиправним рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 рокута зобов`язання ВРП поновити позивача на посаді (є похідними вимогами немайнового характеру), а також одну вимогу майнового характеру (стягнення з ВРП моральної шкоди в розмірі 2 875 533,66 грн). Ця заява була прийнята до провадження Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 грн.

З огляду на наведені вище норми законодавства розмір судового збору за подання до адміністративного суду позову з вимогою майнового характеру становить 8 тис. грн, а розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в оскаржуваній частині становить 12 тис. грн (8 тис. грн х 150 %).

На підставі частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання визначених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин відповідно до правил статей 169 і 298 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків.

На усунення зазначених недоліків скаржнику необхідно надати документ про сплату судового збору в розмірі 12 тис. грн за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - 6007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше восьми); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 296, частиною другою статті 298 КАС України, суддя Великої Палати Верховного Суду

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року.

2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

3. Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений судом строк її буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Золотніков