Справа № 300/270/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. справа № 300/270/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Скільського І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Гевак Л.І.,

представника ГУ ДФС в Івано-Франківській області та ДФС України, - Гавадзин М.В.

відповідача та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 120731,52 грн., та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2017 №, №, №, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі, також - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (надалі, також - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 120731,52 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.1-2).

27.02.2019 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду, в межах строку для подання відзиву від ОСОБА_2 надійшов відзив і зустрічний позов до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2017 №, №, № (а.с.55-56).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом подання документа про сплату (доплату) судового збору в розмірі - 438,92 гривень згідно платіжних реквізитів для перерахування судового збору за подання зустрічної позовної заяви в Івано-Франківський окружний адміністративний суд, які містяться офіційному веб-порталі судової влади України - http://adm.if.court.gov.ua/sud0970/, визначення, на якій стороні (позивача чи відповідача) виступає третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Державна фіскальна служба України; письмового обґрунтування щодо підстав залучення до участі у справі визначеної позивачем у зустрічній позовній заяві третьої особи, та зазначити, яким чином судове рішення у даній адміністративній справі може вплинути на її права та обов`язки; належним чином засвідчених копій оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.09.2017 №, №, № (а.с.67-70).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2017 №, №, №. Об`єднано вимоги зустрічного позову з первісним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 120 731,52 грн. Адміністративну справу №300/270/19 призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.135-136).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті (а.с.201-203).

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується податковий борг перед бюджетом в загальному розмірі 120 732,52 грн., який виник за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 внаслідок несплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 111 457,56 грн., нарахованих згідно повідомлення-рішення №, № від 25.09.2017, військового збору в сумі 9 273,96 грн., що нарахований згідно податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2017.

Відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.02.2019 (а.с.50). Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених нею у зустрічному позові, який міститься в матеріалах справи (а.с.55-56).

Позовні вимоги ОСОБА_2 , за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що 11.10.2018 поштою отримала оскаржувані податкові повідомлення-рішення. 20.10.2018, в порядку ст.56 ПК України, нею направлено скаргу до контролюючого органу вищого рівня - ДФС України, відповідно до якої просила скасувати винесені 25.09.2017 ГУ ДФС в Івано-Франківській області податкові повідомлення-рішення №, №, №. Зазначену скаргу ДФС України отримала 30.10.2017, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, ДФС України протягом двадцяти календарних дні, наступних за днем отримання скарги не повідомила її про результати розгляду скарги. Згідно тверджень ОСОБА_2 , станом на момент подання зустрічного позову (27.02.2019) мотивованого рішення про результати розгляду її скарги чи рішення про продовження строку розгляду скарги, нею не отримано. Враховуючи те, що податковим органом, у строк визначений податковим кодексом, не було вручено відповідне вмотивоване рішення за її скаргою чи рішення про продовження строку розгляду скарги, а тому вважає подану нею скаргу такою, що задоволена в повному обсязі а оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасованими. Крім того зазначила, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області неправомірно нараховано податкові зобов`язання та застосовано штрафні санкції згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.09.2017 за №, №, № по сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору в загальному розмірі 120 731,52 грн., оскільки Головне управління ДФС в Івано-Франківській області помилково зроблено висновок про прощення боргу за кредитним договором. Зокрема вказала, що відповідно до кредитного договору №61-2/171 від 10.09.2008 року кредитні кошти отримано в іноземній валюті (долари США) згідно одного курсу валют, однак протягом строку дії кредитного договору курс валют значно змінювався. Крім цього, припинення зобов`язання відбулось не самостійним рішенням кредитора, а відповідно до укладеного 27.12.2016 року договору про погашення заборгованості за умови внесення певної суми на користь кредитора. А тому наголосила, що припинений борг є курсовою різницею, а не додатковим благом і не потребує відповідно декларування та оподаткування. Також, зазначила, що згідно з виписками по її кредитному рахунку банк надав податковому органу недостовірні відомості щодо розміру «прощеного» боргу. Зокрема, банком до загальної суми, що підлягає оподаткуванню включено 7 227,78 доларів США - процентів по кредиту. Отже, податковим органом неправильно визначено суму податкового зобов`язання та відповідно неправомірно винесено податкові повідомлення-рішення.

Представником позивача за первісним позовом, подано відповідь на відзив ОСОБА_2 , який надійшов на адресу суду 14.03.2019(а.с.74-75), відповідно до якого зазначено, що при поданні позовної заяви про стягнення заборгованості Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області дотримано норм матеріального та процесуального права, а наведені відповідачем обставини не мають правових підстав для задоволення. Внаслідок порушення відповідачем вимог статті 67 Конституції України, пп.16.1.4 п.16.1 статті 16 Податкового кодексу України до бюджету не надійшло 120 731,52 грн., на момент звернення до суду платником не вжито заходів, спрямованих на погашення податкового боргу, тому вважає, що наявні правові підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку.

На зустрічний позов представником ГУ ДФС в Івано-Франківській області подано відзив (а.с.147-149), що надійшов на адресу суду 12.04.2019, у якому проти зустрічних позовних вимог заперечує та зазначила, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області на підставі наказу №1303 від 01.08.2017 року, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-громадянки ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за 2016 рік. Перевіркою встановлено, що між ПАТ «Ві Ес Банк» та фізичною особою ОСОБА_2 , укладено договір від 27.12.2016 про погашення заборгованості по кредитному договору №61-2/171 від 10.09.2008, згідно якого банком прощено платнику борг у сумі 61880,58 доларів США, що у еквіваленті за валютним курсом НБУ на день нарахування становить 494611,48 гривень. ПАТ «Ві Ес Банк» листом від 28.12.2016 №09-4/22547 повідомив платника щодо отримання нею доходу та обов`язку самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації. Однак, фізичною особою ОСОБА_2 , не подано річної декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, чим порушено вимоги пп. 49.18.4, п.49.18 ст.49, п.17.1 ст.179 Податкового кодексу України. За результатами перевірки, ГУ ДФС в Івано-Франківській області 25.09.2017 винесено податкове повідомлення-рішення № яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 111 287,56 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 89 030,05 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22 257,51 грн.; податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі 9273,96 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 7419,17 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1854,79 грн.; податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 170,00 грн. Просила суд в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із вказаних у позовній заяві, відповіді на відзив мотивів, проти зустрічного позову заперечив, з підстав наведених у та відзиві на зустрічну позовну заяву, просив в його задоволенні відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнала заявлених позовних вимог в заявленому первісному позові, з мотивів, викладених у відзиві та зустрічному позові. Зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив таке.

Судом встановлено, що відповідно до наказу за №1303 від 01.08.2017, повідомлення №239 від 01.08.2017, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 громадянки ОСОБА_2 , про що складено акт №874/09-19-13-07/ НОМЕР_1 (а.с.15-20).

Перевіркою встановлено порушення:

- п.п.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164, п.179.7 ст.179 та п.167.1 ст.167 Податкового кодексу в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 89030,06 грн.;

- пп.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу, а саме: неподання річної декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- п.1.2, п.п.1.6, п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу в результаті чого донараховано військового збору в розмірі 7419,17 грн.

15.09.2017 року ОСОБА_2 подано заперечення на вказаний акт перевірки (а.с.22-23).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області листом за № 5295/10/09-19-13-07-17 від 19.09.2017 «Про розгляд заперечення», повідомило ОСОБА_2 , що розгляд заперечення на акт перевірки №874/09-19-13-07/ від 10.08.2017 відбудеться 26 вересня 2017 року о 11.00 год., за адресою: вул. Незалежності,20 , м.Івано-Франківськ, каб.525 (а.с.24).

Листом за № 5568/10/09-19-13-07-18 від 26.09.2017 року Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області надано ОСОБА_2 , відповідь на її заперечення у відповідності до якої висновки, викладені в акті позапланової невиїзної документальної перевірки від 10.08.2017 року за № 874/09-19-13-07/ НОМЕР_1 за результатами розгляду заперечення, залишено без змін (а.с.25-28).

На підставі акта перевірки від 10.08.2017 року за №874/09-19-13-07/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 25.09.2017 року прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення: форми «Р» за №, яким ОСОБА_2 , збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 111 287,56 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 89 030,05 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22 257,51 грн. (а.с.30); форми «ПС» за № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 170,00 грн. (а.с.31); форми «Р» за № , яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі 7419,17 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 7419,17 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1854,79 грн. (а.с.29).

Підставою для винесення оскаржуваних рішень слугувало встановлення податковим органом факту неподання ОСОБА_2 , податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік внаслідок чого позивачем не задекларовано та не сплачено податок та військовий збір з доходу, отриманого у 2016 року як додаткове благо у вигляді анульованої (прощеної) основної суми боргу (кредиту) в розмірі 494 611,48 грн.

Не погоджуючись із прийнятими Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області податковими повідомленнями-рішеннями №,№, № від 25.09.2017, ОСОБА_2 скористалась своїм правом та оскаржила вищевказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (а.с.57).

10.11.2017 року ДФС України прийнято рішення за №14910/в/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарги фізичної особи ОСОБА_2 до 28.12.2017 (включно) (а.с.215).

27.12.2017 Державною фіскальною службою України, розглянуто скаргу фізичної особи ОСОБА_2 , від 20.10.2017 року та прийнято рішення про результати розгляду скарги №17354/В/99-99-11-02-01-14 від 27.12.2017.

Відповідно до вказаного рішення Державною фіскальною службою України, скаргу ОСОБА_2 , задоволено частково, залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 25.09.2017 № про застосування штрафної санкції у сумі 170 грн. та скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.09.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу - 124 грн., штрафної санкції - 31 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу - 10,34 грн., штрафної санкції -2,5 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.157-158).

Судом встановлено, що 10.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ФОЛЬКСБАНК» (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено кредитний договір за № 61-2/171, згідно якого, Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 145 000,00 доларів США строком на 10 років (останній платіж 07.09.2018) на умовах, наведених у цьому договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором ( а.с.62-65).

27.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ві Ес Банк» (Банк) та ОСОБА_2 (Сторона) укладено договір про погашення заборгованості (а.с.89), відповідно до якого позичальник бере на себе зобов`язання не пізніше 27.12.2016 року здійснити погашення заборгованості по кредитному договору №61-2/171 від 10.09.2008 року в сумі 48 060,00 доларів США та відшкодувати витрати банку за претензійно-позовну роботу у сумі 49 725,36 грн. (п.2.1 Договору).

Відповідно до п. 1.1. договору про погашення заборгованості загальна сума заборгованості по кредитному договору №61-2/171 від 10.09.2008, станом на 27.12.2016 становить 109 940, 58 доларів США, з яких 102 712,80 доларів США - заборгованість по тілу; 7 227,78 доларів США - відсотки; 49 725,36 гривень - витрати,комісії.

Відповідно до п.2.2 договору про погашення заборгованості, у випадку надходження не пізніше 27.12.2016 року коштів в сумі 48 060,00 дол. США та відшкодування витрати банку за претензійно-позовну роботу у сумі 49 725,36 грн. Банк бере на себе зобов`язання звільнити позичальника від обов`язку погашення залишку заборгованості по кредитному договорі №61-2/171 від 10.09.2008 в сумі 61 880,58 дол.США.

ОСОБА_2 на виконання договору про погашення заборгованості від 27.12.2016 сплачено 48 060,00 доларів США, що підтверджується банківськими виписками від 27.12.2016 (зворот а.с. 131 та а.с.132).

Після отримання коштів банк направив на адресу ОСОБА_2 , лист «Про подання річної податкової декларації» №09-4/22547 від 28.12.2016 в якому зазначив, що відповідно до умов договору від 27.12.2016 про погашення заборгованості по кредитному договорі №61-2/171 від 10.09.2008, банком частково анульовано борг в сумі 61 880,58 доларів США. Суму анульованого боргу включено до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ОСОБА_2 , за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано а саме: тіла кредиту 494 611,48 грн., за офіційним курсом НБУ 7.993 станом на 01.01.2014 року.

Одночасно банк повідомив позивача про необхідність подання декларації та самостійну сплату податку з вказаного доходу(а.с.11).

На лист ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 25.05.2017 № 3476/10/09-15-13-01-01-14/10409 ПАТ «Ві Ес Банк» листом від 09.06.2017 № 03-1/8226 повідомив таке.

ПАТ «Ві Ес Банк» у «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма №1-ДФ)» відобразив: за 4-й квартал 2016 року - по ОСОБА_2 розрахунок сум та ознак доходів у звіті за формою 1-ДФ.

У розрахунку зазначено: валюта - USD, дата прощення - 28.12.2016, курс НБУ на 01.01.2014 - 7,993000, курс НБУ на день прощення - 26,650670, вид прощення - кредит, сума прощення (валюта) -61880,58, сума прощення (гривня) - 1 649158,92, ознака доходу в звіті 1-ДФ «126» - 494611,48.

Також повідомлено податковий орган про те, що ПАТ «Ві Ес Банк» повідомив платника податку - боржника про анулювання (прощення) боргу шляхом укладення договору про погашення заборгованості. Направив листи про необхідність подання річної податкової декларації боржнику з повідомленням про вручення (а.с.167-169).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу 2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.54 пункту 14.1 статті Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом з тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Це уточнення не змінило регулювання, воно конкретизувало дійсний зміст наведеної норми.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані проценти, штрафи тощо.

А тому визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні договору про погашення заборгованості від 27.12.2016 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ві Ес Банк» та ОСОБА_2 , судом встановлено, що заборгованість по кредитному договору №61-2/171 від 10.09.2008 станом на 27.12.2016 року становить 109 940,58 дол.США та складається із: 102 712,80 доларів США - заборгованість по тілу; 7 227,78 доларів США - відсотки; 49 725,36 гривень - витрати,комісії.

Відповідно до п.2.2 договору про погашення заборгованості, у випадку надходження не пізніше 27.12.2016 року коштів в сумі 48 060,00 дол. США та відшкодування витрати банку за претензійно-позовну роботу у сумі 49 725,36 грн. Банк бере на себе зобов`язання звільнити позичальника від обов`язку погашення залишку заборгованості по кредитному договорі №61-2/171 від 10.09.2008 в сумі 61 880,58 дол.США (а.с.61).

ОСОБА_2 на виконання договору про погашення заборгованості від 27.12.2016 сплачено 48 060,00 доларів США, що підтверджується банківськими виписками від 27.12.2016 (зворот а.с. 131 та а.с.132).

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні банківської виписки ПАТ «Ві Ес Банк» по особовим рахунках ОСОБА_2 з 05.05.2009 по 12.10.2018, сформованої банком 11.03.2019, судом встановлено, станом на 27.12.2016 залишок заборгованості по тілу кредиту становить 102 712,80 дол. США, після погашення ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 48 060,00 дол.США, відповідно до умов договору від 27.12.2016, залишок заборгованості по тілу кредиту склав - 54 652,80 дол.США (102 712,80-48 060,00=54652,80).

З банківської виписки, судом встановлено складові суми анульованого банком боргу в розмірі 61 880, 58 дол. США, зокрема основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором складає - 54 652,80 дол.США та 7 227,78 дол.США - відсотки (61 880,00-54 652,80= 7 227,78).

Таким чином, судом на підставі досліджених письмових доказів, встановлено, що банком відповідно до умов договору про погашення заборгованості від 27.12.2016 року ОСОБА_2 прощено (анульовано) основну суму боргу (кредиту) у розмірі 54 652,80 дол.США та прощено (анульовано) проценти в розмірі 7 227,78 дол.США.

Як встановлено судом, під час проведення перевірки податковий орган керувався виключно податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за ІV квартал 2016 і, отримавши відмову ПАТ «Ві Ес Банк» у наданні інформації що безпосередньо стосуються виплат доходів та її документального підтвердження щодо взаємовідносин банку з позивачем, жодних інших заходів для з`ясування вищезазначених питань не вжив, хоча це мало істотне значення для визначення суми оподаткованого доходу платника податку.

Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2016 рік включено всю суму прощеного боргу (61 880,58 дол.США), в тому числі суми (7 227,78 дол.США відсотки), що відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом.

Отже, сума у розмірі 54 652,80 дол.США є основною сумою боргу (кредиту) ОСОБА_2 , прощеного (анульованого) кредитором, яка збільшує дохід платника податку і включається до його оподаткованого доходу та відповідно є додатковим благом ОСОБА_2 .

Відповідно, суми грошових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб та військового збору були визначені помилково та істотно завищені.

Суд зауважує, що повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення передбаченим у законі критеріям, не повинен підміняти контролюючий орган та перебирати на себе його повноваження щодо нарахування платнику податків грошових зобов`язань та штрафних санкцій в інших розмірах.

Зважаючи на встановлені судом обставини, податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області № та № від 25.09.2017, є протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2017, суд враховує таке.

Відповідно до пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

За приписами п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом встановлено, що податкова декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік до податкового органу позивач не подавала.

Таким чином, визначений податковим органом ОСОБА_2 , оскаржуваним рішенням штраф у розмірі 170,00 грн., є правомірним та таким, що відповідає вимогам ст. 120 Податкового кодексу України. Відтак, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2017 у суду відсутні.

Щодо тверджень ОСОБА_2 , про недотримання ДФС України при розгляді її скарги від 20.10.2017 року на винесені податкові повідомлення-рішення від 25.09.2017 №, №, №, строків розгляду скарги, не вручення вмотивованого рішення за її скаргою чи рішення про продовження строку розгляду скарги, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 56.2 - 56.3 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів. Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 56.8 - 56.9 ст. 56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Як встановлено судом, ДФС України 30.10.2017 отримала скаргу ОСОБА_2 від 20.10.2017 на податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 25.09.2017 №, №, №, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового переказу (а.с.58).

10.11.2017 року ДФС України, керуючись пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, прийнято рішення за №14910/в/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарги фізичної особи ОСОБА_2 до 28.12.2017 (включно) (а.с.215).

Про прийняте рішення ДФС України, письмово повідомила ОСОБА_2 шляхом направлення його 10.11.2017 року на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення, що підтверджено належним чином засвідченими копіями повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.216), копіями конвертів з відміткою пошти про причини повернення поштового відправлення (а.с.217, 218).

27.12.2017 Державною фіскальною службою України, розглянуто скаргу фізичної особи ОСОБА_2 , від 20.10.2017 року та прийнято рішення про результати розгляду скарги №17354/В/99-99-11-02-01-14 від 27.12.2017.

Про прийняте рішення ДФС України, письмово повідомила ОСОБА_2 шляхом направлення його 27.12.2017 року на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення, що підтверджено належним чином засвідченими копіями переліку поштових відправлень зданих на Київ-53, 27.12.2017 року (а.с.178), повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.181), копіями конвертів з відміткою пошти про причини повернення поштового відправлення (а.с.179, 180).

Враховуючи наведене, твердження позивача про недотримання фіскальним органом при розгляді її скарги від 20.10.2017 року на винесені податкові повідомлення-рішення від 25.09.2017 №, №, №, строків розгляду скарги, не вручення вмотивованого рішення за її скаргою чи рішення про продовження строку розгляду скарги, та не повідомлення про прийняте рішення є безпідставним.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду не спростовують та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з статею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 120731,52 грн., підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з ОСОБА_2 , в дохід бюджету податкового боргу в сумі 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, підлягають до задоволення частково, шляхом визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № та №.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення зустрічного позову, на користь ОСОБА_2 слід стягнути частину сплаченого нею судового збору в розмірі 1086 (одна тисяча вісімдесят шість) грн. 58 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) про стягнення податкового боргу в сумі 120731,52 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) в дохід бюджету податковий борг в сумі 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна фіскальна служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2017 №, №, №, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) за № від 25.09.2017 про збільшення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб: за основним платежем в розмірі 89 030.05 гривні та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22 257,51 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) за № від 25.09.2017 про збільшення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) грошового зобов`язання за платежем військовий збір: за основним платежем в розмірі 7419.17 гривні та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1854,79 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) частину сплаченого судового збору в розмірі 1086 (одна тисяча вісімдесят шість) грн. 58 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.

Рішення складене в повному обсязі 16 серпня 2019 р.