Справа № 676/3511/19
Суддя: Швець О. Д.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/3511/19
Номер провадження 2-а/676/89/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Швець О.Д.,

з участю секретаря Чекашкіній О.Л.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Чабана В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області, Кам`янець-Подільського ВП ГУНП у Хмельницькій області в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 297556 від 18.05.2019 р. скасувати, провадження у справі закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 травня 2019 року приблизно об 11 год. 45 хв. позивач керував автомобілем Citroen С1 держ № НОМЕР_1 у м. Кам`янець-Подільському по вул. І.Франка в районі будинку № 30 був зупинений працівниками поліції, які рухались позаду на службовому автомобілі. Інспектор поліції повідомив, що він не увімкнув покажчик повороту, коли здійснював об`їзд патрульного автомобіля в районі коледжу ПДАТУ на вул. Л.Українки, а також керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки. Позивач заперечує зазначене звинувачення, оскільки перед виконанням об`їзду увімкнув покажчик повороту, щодо ременя безпеки, то це є припущенням поліцейського, оскільки після зупинки автомобіля відстебнувся для того, щоб вийти з автомобіля на вимогу поліцейського. Незважаючи на заперечення позивача поліцейський без надання доказів, на свій розсуд, керуючись лише своєю суб`єктивною думкою виніс оскаржувану постанову. Просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 297556 від 18.05.2019 р., винесену за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 2 ст. 121 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, стягнути витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи в спрощеному провадженні.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 червня 2019 року до участі у справі в якості другого відповідача залучений Кам`янець-Подільський ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Клопотання відповідача про залучення поліцейського М`ясколюка Є.А. в якості другого відповідача ухвалою суду від 02.08.2019 р. залишено без задоволення.

В суді представник позивача позов та його обґрунтування підтримав, просить задовольнити.

В суді представник Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області позов не визнав, заперечив проти його задоволення, мотивує тим, що порушення позивачем Правил дорожнього руху зафіксовано на відео реєстраторі. Постанова про притягнення ОСОБА_3 винесена з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП. Витрати на правничу допомогу вважає не співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, значенням справи для сторони, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги не оформлені належним чином, просить в задоволенні позову та в стягненні витрат на правничу допомогу відмовити.

Представник ГУНП в Хмельницькій області в судове засіданні не з`явився, подав відзив на позов, заперечує проти задоволення позову, мотивуючи тим, що при складанні постанови поліцейським М`ясколюком Євгеном було допущено механічну помилку, а саме замість ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки, помилково зазначив у постанові ч. 2 ст. 121 КУпАП. Порушення позивачем Правил дорожнього руху зафіксовано на відеозаписі, наявного у поліцейського з якого вбачається, що позивач в момент перестроєння для здійснення об`їзду перешкоди на ввімкнув лівий покажчик повороту, при цьому на наступному відео, спілкуючись із поліцейським ОСОБА_3 припустив факт, що світловий покажчик повороту в нього міг бути несправний, однак згідно п. 9.2 Правил дорожнього руху у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою в бік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору. Таких дій ОСОБА_3 здійснено не було. Під час спілкування з поліцейським позивач надав усі пояснення, його було ознайомлено з доказами, а позивач не заперечив факт такого ознайомлення, що зафіксовано не відеозапису. Щодо порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП, то дане порушення виявлено внаслідок того, що скло в транспортному засобі позивача є не тонованим, та те, що він не користувався під час руху ременем безпеки було чітко видно працівникам поліції. Постанова про притягнення ОСОБА_3 винесена з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП. Витрати на правничу допомогу не співмірні із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, не підтверджено належними доказами, а саме веденням Книги обліку доходів і витрат, затвердженої Міндоходів № 481, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 18 травня 2019 р. об 11 год. 45 хв. в м. Кам`янець-Подільському по вул. Франка, 30 керуючи транспортним засобом Citroen С1 держ. № НОМЕР_1 не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п.9.2 ПДР, а також був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 121 КУпАП. За скоєння адміністративного правопорушення на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності оформлено постановою серія ДПО18 № 297556.

Позивач не погодився з рішенням суб`єкта владних повноважень та оскаржив його до суду.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 9.1 "а" ПДР попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Відповідно до п.11.3 Правил дорожнього руху на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Відповідно до п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 9.3 ПДР вказано, що у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Згідно п. 9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Отже, сигнали покажчиками повороту обов`язково повинні подаватися завчасно і незалежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідачем не наданого жодного належного доказу вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП за вчинення яких ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності.

Інспектор поліції на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надав в якості доказу відеозапис з реєстратора службового автомобіля.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 № 297556 від 18.05.2019 року в порушення ст. 283 КУпАП зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення ДПО18 № 297556 від 18.05.2019 року посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл від 18.05.2019 не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.2 ст. 122, ч.5 ст.121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до частини першої статті 222 КпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, , ч.5 ст. 121 КУпАП у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим працівники поліції не позбавлені права скласти такий протокол в разі заперечення водієм своєї вини у скоєнні адміністративного правоопрушення.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що позивачем порушено пункт 9.2 та п.2.3 в Правил дорожнього руху України. Однак, у вказаній постанові не зазначено норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні поліцейський М`ясколюк Є. А, допитаний в якості свідка, показав, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності ним були дотримані вимоги ст.ст. 222, 283 КУпАП а також приписи Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВСУ від 07.11.2015 р. № 1395. ОСОБА_3 на місці був пред`явлений як доказ відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля. Порушення водієм вимог п.2.3 в ПДР виявлено внаслідок візуального спостереження, оскільки скло в транспортному засобі позивача є не тонованим, та те, що він не користувався під час руху ременем безпеки було чітко видно.

За відсутності належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо було б встановити наявність або відстуність в діях позивача складу адміністративного правоопрушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, твердження поліцейського про скоєння адміністративного правоопрушення ОСОБА_3 є припущенням.

Згідно до ч. 1ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

З урахуванням наведених норм КУпАП, наданих відповідачем доказів, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: ордер серії ЧП №26863 на надання правової допомоги , угода про надання правничої допомоги від 21.05.2019 р в якій визначений розмір витрат на правничу допомогу 2650 грн , розрахунок витрат за виконані роботи (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (детальний опис) від 21.06.2019 р., квитанцію прибуткового касового ордера №71 від 14.06.2019 р.

Як вбачається з розрахунку витрат від 15.06.2019 р., адвокатом Рязановим Л.Г. були надано наступні юридичні послуги: - консультація клієнта, узгодження правової позиції 200 грн; - вивчення матеріалів справи - 450 грн; складання позовної заяви - 1000 грн., участь в судових засіданнях - 1000 грн.

Загальна вартість правової допомоги становить 2 650 грн.

Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та фактично з домовленістю сторін позивачем сплачено його представнику 2650 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №71 від 14.06.2019 р.

Отже, розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, відповідно до наданих доказів складає 2650 грн.

З огляду на викладене, враховуючи положення КАС України та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2650 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Хмельницькій області.

Відповідно до ч.5. ст. 139 КАС України, якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 72-77, 241-245, 286 КАС України, ст. 126, 251, 276, 283, 284, 287-289 КУпАП України, ЗУ "Про національну поліцію", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову Серія ДПО № 297556, винесену 18.05.2019 р. інспектором СРПП ГУПН в Хмельницькій області старшим лейтенантом М`ясколюком Є.А.,про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 2 ст. 121 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 2650 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.