Справа № 1140/2755/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2755/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Білак С.В., Малиш Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року в адміністративній справі №1140/2755/18 (головуючий суддя першої інстанції - Брегей Р.І.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанови, припису, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.10.2018 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 03.10.2018 року №КР2113/391/АВ/ТД-ФС про накладення на нього штрафу в розмірі 111690 грн.;

- визнати протиправним та скасувати припис відповідача про усунення виявлених порушень від 17.09.2018 року № КР2113/391/АВ/П.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці в Кіровоградській області від 17 вересня 2018 року, який адресовано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Кіровоградській області від 03 жовтня 2018 року, якою накладено штраф на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 у сумі 111690 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження.

В суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.28).

14.09.2018 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області прийнято наказ №1237 про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю в термін з 14.09.2018 року по 17.09.2018 року у зв`язку із наявністю інформації, передбаченої пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (а.с.80).

Наказ прийнято з урахуванням службової записки начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Масловської Г.В. від 14.09.2018 року, відповідно до якої 14.09.2018 року у ФОП ОСОБА_1 встановлено використання праці без оформлення одного працівника (а.с.79).

У період з 14.09.2018 року по 17.09.2018 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт №КР2113/391/АВ.

Висновками акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.21 КЗпПУ та ст.24 КЗпПУ щодо укладення трудового договору (а.с.17-19).

В акті зазначено, що в ході інспекційного відвідування 14.09.2018 року здійснено виїзд за фактичним місцем здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності, а саме: автостоянка м .Кропивницький , смт. Нове, кінцева зупинка по вул.Металургів . Під час інспекційного відвідування в приміщенні автостоянки знаходилася ОСОБА_2 , яка виконувала роботу охоронника, що зафіксовано засобом фототехніки. В письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що вона підміняє ФОП ОСОБА_1 та знаходиться на автостоянці на його прохання з 09:00 години. ФОП ОСОБА_1 запропоновано надати документи, які б підтверджували оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 , проте ФОП ОСОБА_1 надав лише письмові пояснення, в яких зазначив, що здійснює підприємницьку діяльність за адресою автостоянки, а ОСОБА_2 14.09.2018 року знаходилась в приміщенні автостоянки одну годину на час його відсутності.

17.09.2018 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області прийнято припис про усунення виявлених порушень (а.с.21).

03.10.2018 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області прийнято постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у сумі 111690 грн. за порушення приписів статей 21 та 24 КЗпП України (а.с.20).

Не погодившись з приписом та постановою про накладення штрафу, ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що наказ про призначення інспекційного відвідування є протиправним. Як наслідок, протиправні припис і постанова про накладення штрафу, які прийняті на підставі незаконно проведеної перевірки.

Також суд першої інстанції встановив, що на одноразове прохання позивача його родичка - ОСОБА_2 , упродовж незначного часу спостерігала за майном, що зберігалось на земельній ділянці, котра раніше використовувалась, як стоянка. Така одноразова і безкоштовна допомога близькій людині не може вважатися залученням до виконання трудових обов`язків.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне змінити рішення в його мотивувальній частині з огляду на таке.

Щодо порядку призначення та проведення інспекційного відвідування колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом №877-V порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Зокрема, згідно частини п`ятої статті 2 Закону №877-V органи Держпраці при проведення заходів державного нагляду (контролю), додержуються принципів державного нагляду (контролю); місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; обмеження у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; трактування норм на корить суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; заборона на вилучення оригіналів документів та техніки; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерії ризику; право суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальність посадових осіб органу державного нагляду (контролю); права суб`єктів господарювання; право на консультативні підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю); та умови віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі не затвердження відповідних критеріїв розподілу.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 «Положення про Державну службу України з питань праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Основні засади процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю врегульовані «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі по тексту - Порядок №295).

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з пп. 3 п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Вказане спростовує висновок суду першої інстанції про протиправність наказу про проведення інспекційного відвідування.

До того ж колегія суддів звертає увагу, що адміністративний позов не містить вимог щодо визнання протиправним наказу на проведення інспекційного відвідування, таких вимог позивачем не висувалось і протягом всього судового розгляду справи.

Згідно службової записки від 14.09.2018 року начальником відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 у вказаний день у ФОП ОСОБА_1 встановлено використання праці без оформлення одного працівника

З огляду на вищезазначені обставини, очевидним є те, що предметом перевірки позивача було питання дотримання вимог законодавства про працю, в даному випадку оформлення трудових відносин з найманим працівником.

Стосовно суті встановленого під час перевірки порушення та прийнятих відповідачем за її результатами спірних постанови та припису колегія суддів зазначає наступне.

Згідно акту перевірки ФОП ОСОБА_1 використано неоформлену найману працю ОСОБА_2 щонайменше 14.09.2018 року.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження вказаного порушення відповідачем в акті перевірки не зазначено.

Посилання апелянта на ту обставину, що процес відвідування зафіксовано засобами фототехніки та на підтвердження цьому до матеріалів справи додано ксерокопію знімку, на якому ОСОБА_2 знаходиться на місці автостоянки (а.с.83), колегія суддів до уваги не приймає, оскільки: по-перше в акті відвідування не зазначено яким засобом фототехніки проводилось фіксування процесу відвідування; по-друге - в акті перевірки не зазначено про доручення до нього відповідних доказів - фотознімків; по-третє - з вказаного фотознімку не зрозуміло в який день та час він зроблений, в якому приміщенні та за якою адресою.

З наявних в матеріалах справи та наданих під час судового засідання першої інстанції пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона упродовж незначного часу (біля години) за проханням свого родича - ОСОБА_1 знаходилась на стоянці та спостерігала за майном, яке зберігалось на земельній ділянці, котра раніше використовувалась, як стоянка (а.с.82).

Вказана обставина апелянтом будь-якими доказами не спростована.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи родинні зв`язки між позивачем та ОСОБА_2 , не може вважатися виконанням трудових обов`язків одноразова і безкоштовна допомога ОСОБА_2 позивачеві.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у відповідачем не наведено правових підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог трудового законодавства за відсутності події такого порушення, а відтак і відсутні підстави для прийняття припису про усунення таких порушень.

Крім того, аналізуючи доводи позивача стосовно протиправності постанови №КР2113/391/АВ/ТД-ФС від 03 жовтня 2018 року про накладення на нього штрафу у сумі 111690,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

З оскаржуваної постанови про накладення штрафу вбачається, що відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.21, 24 КЗпП України відносно одного працівника - ОСОБА_2 та на підставі абз 2 ч.2 ст.265 КЗпП Укрїни накладено на позивача штраф у розмірі 111690 грн. (а.с.20).

Стаття 21 КЗпП України містить визначення трудового договору, в тому числі контракту,

Статтею 24 КЗпП України передбачено умови укладання трудового договору. Вказана стаття складається з п`яти частин, в тому числі перша частина містить сім пунктів.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Вказана норма містить декілька різних між собою порушень, за які передбачено диспозицією вказаної норми штраф.

Проте, оскаржувана постанова про накладення штрафу не містить ані конкретизації порушення, ані визначає, за яке саме порушення застосовано до позивача штраф, передбачений статтею 265 КЗпП України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення припису та постанови про накладення штрафу на позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції частково невірно застосував норми матеріального права, проте, це не призвело до неправильного вирішення справи, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року в адміністративній справі №1140/2755/18 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року в адміністративній справі №1140/2755/18 змінити в його мотивувальній частині.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш