Справа № 200/5290/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 р. Справа№200/5290/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., при секретарі судового засідання Столяренко Я.С. розглянув в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - комунального підприємства «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради про скасування розпорядження, -

за участю:

від позивача: Холостенко О.В.

від відповідача: Бережна Д. М., Захаркін О.М.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунального підприємства «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради про скасування розпорядження «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» № 398 від 26.03.2019.

За змістом позову 27.03.2019 на сайті відповідача розміщено розпорядження «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення відходів» від 26.03.2019 № 398, яким з 15.04.2019 збільшено тарифи на послуги з вивезення побутових відходів, що надаються КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради населенню та об`єктам громадського, адміністративного і культурно-побутового призначення. Позивач вважає, що під час перегляду тарифів на вивезення побутових відходів відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що виразилася в невиконанні аналізу структури тарифу на послуги в частині відповідності/невідповідності фактичним витратам, понесеним на надання відповідного обсягу послуг протягом планованого періоду та витратам, що були враховані у встановлених тарифах. Позивач вважає, що відповідачем всупереч принципам ціноутворення у сфері цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, в розпорядженні «Про встановлення тарифів на вивезення твердих побутових відходів» від 26.03.2019 № 398 та додатках до нього відсутнє економічне обґрунтування підвищення тарифу, що унеможливлює визначення природи походження встановлених тарифів та відповідності отримуваних послуг їх фактичній наявності, кількості та якості. Крім цього, оскаржуване розпорядження не містить посилань на необхідність коригування чинних тарифів на житлово-комунальні послуги, як то передбачено ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

В наданому позові позивач зауважував на тому, що з отриманих ним відповідей на запити від Комунального підприємства «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради неможливо встановити економічну обґрунтованість нових тарифів на послуги з вивозу твердих побутових відходів.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним в позові, зауважив на необґрунтованості затвердженого тарифу на вивіз твердих побутових відходів, просив суд задовольнити позов.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечував, підстави незгоди із позовом визначив в наданому до суду відзиві та письмових поясненнях. Згідно викладеного у відзиві відповідач під час прийняття розпорядження «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення відходів» від 26.03.2019 № 398 діяв у відповідності до наявних повноважень, повідомлення про намір підвищення тарифів на вивіз відходів разом із інформацією про складові планової собівартості, з яких обчислювався тариф розміщувалося на сайті військово-цивільної адміністрації. Втім, як зазначив відповідач, у встановлені строки жодного звернення з приводу необґрунтованості запропонованих до підвищення тарифів ані до відповідача, ані до виконавця цих послуг - КП «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради не надійшло. З приводу доводів позивача щодо завищення витрат на паливо, включених до тарифу, через завищення ціни палива, включеної до складу планового тарифу з вивезення побутових відходів на 2019 рік, відповідач зауважив на тому, що під час визначення витрат на паливо як складової собівартості послуг з вивезення твердих побутових відходів, вартість палива визначалася за умовами договору на поставку дизельного палива, укладеного КП «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради з ФОП ОСОБА_2 , що на час прийняття оскаржуваного розпорядження становила 31,51 грн./літр з ПДВ.

В наданому до суду відзиві на позов та інших письмових документах по справі відповідач неодноразово зауважував на тому, що позивач не є споживачем послуг з вивезення твердих побутових відходів у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про відходи», через що оскаржуване ним розпорядження не пливає на його права.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали викладене у відзиві, просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

В поясненнях по суті справи КП «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради - третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача зазначило про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог через їх необґрунтованість. Так, за змістом наданих третьою особою пояснень вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки засновані виключно не незгоді позивача із отриманими ним від КП «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради відповідями на запити позивача. За змістом пояснень позивач мав достатньо строку, в який мав можливість вплинути у встановлений законом спосіб на формування тарифу, проте, будь-яких зауважень та пропозицій стосовно тарифу у період його узгодження із громадськістю позивач не надав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 19.04.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 10.05.2019. Ухвалою від 10.05.2019 до участі у розгляді справи у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за клопотанням представника відповідача залучено КП «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради, в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у розгляді справи у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держпродспоживслужби в Донецької області судом відмовлено.

В підготовчому засідання оголошувалася перерва до 28.05.2019, підготовче засідання відкладалося на 12.06.2019 та 15.07.2019. В розгляді справи оголошувалася перерва з 15.07.2019 по 19.07.2019. Ухвалою від 19.07.20149, внесеною до протоколу підготовчого засідання, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.07.2019, в подальшому оголошувалася перерва до 15.08.2019.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно відомостей паспорту серії НОМЕР_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 (т. 1 арк. справи 83-84). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.05.2002 позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 (т. 1 арк. справи 81-82).

Повноваження міської ради та/або виконавчих органів відповідних рад на території м. Авдіївка Донецької області здійснюються військово-цивільною адміністрацією м. Авдіївка Донецької області (надалі за текстом рішення Військово-цивільна адміністрація м. Авдіївка або ВЦА м. Авдіївка), що є відповідачем у справі.

26.03.2019 Військово-цивільною адміністрацією м. Авдіївка прийнято розпорядження «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів», яким з 15.04.2019 встановлені тарифи на послуги з вивезення побутових відходів, які надаються Комунальним підприємством «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради (далі за текстом рішення підприємством «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» або КП «СЕЗ») населенню (додаток 1) та об`єктам громадського, адміністративного і культурно-побутового призначення (додаток 2).

Згідно додатку № 1 до розпорядження № 398 від 26.03.2019 відповідачем встановлені наступні тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів, які надаються виконавцем цих послуг - КП «СЕЗ», населенню за типом житла: багатоквартирні та одноквартирні будинки з наявністю усіх видів благоустрою - 26,26 грн. на місяць з 1 людини; одноквартирні будинки з присадибною ділянкою з газовим чи електроопаленням і відсутністю каналізації - 27,18 грн., з відсутністю центрального опалення (використання твердого палива), каналізації - 27,45 грн., багатоквартирні будинки за відсутності одного або двох видів благоустрою (МПС): з газовим чи електроопаленням і відсутністю каналізації - 26,39 грн., без центрального опалення (використання твердого палива), каналізації - 27,45 грн., рідкі побутові відходи - 71,24 грн.

Додатком № 2 встановлено тарифи за послуги з вивезення твердих побутових відходів об`єктам громадського, адміністративного і культурно-побутового призначення, здійснюваних КП «СЕЗ», зокрема, за вивіз твердих побутових відходів: для організацій всіх форм власності - 183,34 грн., бюджетних установ - 159,12 грн., за вивіз рідких побутових відходів для організацій всіх форм власності - 109,03 грн., бюджетних установ - 93,94 грн.

Проект зазначеного розпорядження оприлюднювався на сайті ВЦА м. Авдіївка, що не заперечується сторонами по справі.

З матеріалів справи вбачається, що протягом березня 2019 року, до прийняття оскаржуваного розпорядження, позивач звертався до КП «СЕЗ» (третя особа без самостійних вимог на предмет спору) із низкою запитів про отримання публічної інформації, у яких просив надати: інформацію про економічне обґрунтування встановлення тарифів з вивезення твердих побутових відходів з 01.04.2019; порівняльну таблицю діючого економічного обґрунтування встановлення тарифів з вивезення ТПВ з економічним обґрунтуванням встановлення тарифів з 01.04.2019; порівняльну таблицю діючих тарифів на послуги з вивезення ТПВ з тарифами, що планується встановити з 01.04.2019; розрахункову кількість палива для тарифу з 01.04.2019 та фактичну спожите дизельне паливо з 2017 та 2018 роках; підстави закладення в ціні вартості палива 31,51 грн. з ПДВ; розрахункову та фактичну кількість сміттєвозів; інші відомості, що стосуються визначення складових тарифу на вивіз твердих побутових відходів тощо. На направлені запити КП «СЕЗ» направляло позивачу відповіді.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках входять до предмету регулювання ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189). Частиною 3 статті 2 цього Закону передбачено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189) житлово-комунальні послуг є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Одним з принципів здійснення державної політики у сфері житлово-комунальних послуг визначено забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування, досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на виробництво таких послуг (ст. 3 Закону 2189).

Частиною 1 ст.5 Закону №2189 передбачено, що поводження з побутовими відходами є комунальною послугою, що є складовою житлово-комунальних послуг.

Затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування входить до повноважень Кабінету Міністрів України, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону входить до повноважень органів місцевого самоврядування (пп. 4. п.1, пп. 2 пункту 3 статті 4 Закону 2189).

Згідно статті 1 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" від 03.02.2015 №141-VIII для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, у районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільними адміністраціями є тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі проведення антитерористичної операції.

Військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження сільських, селищних, міських рад та/або виконавчих органів відповідних рад та інші повноваження, визначені цим Законом.

Пунктом 8 статті 4 Закону України Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" від 03.02.2015 №141-VIII до повноважень військово-цивільних адміністрацій населених пунктів віднесено встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.06.2018 № 130, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 753/32205, затверджено Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності.

Вищевказаний Порядок № 390 визначає механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями комунальних послуг, тарифи для яких встановлюються органами місцевого самоврядування .

На підставі пункту 1 Розділу 2 Порядку №130 виконавці комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) комунальних послуг і подають їх для встановлення тарифів органам, уповноваженим встановлювати тарифи.

Протягом 5 робочих днів з дня подання відповідних розрахунків до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, виконавці комунальних послуг інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів (або встановити тарифи) у спосіб, визначений цим Порядком, та доводять до відома споживачів інформацію, передбачену цим Порядком (пункт 2 Розділу 2 Порядку №130).

Перелік інформації, що доводиться виконавцями послуг до споживачів визначено пунктом 4 Розділу 2 Порядку № 130.

Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Механізм надання суб`єктами господарювання незалежно від форми їх власності послуг з поводження з побутовими відходами у містах, селищах і селах визначений Правилами надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджені Постановою КМУ № 1070 від 10.12.2008 (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного Розпорядження, що була чинною до 01.05.2019).

Пунктом 4 зазначених правил передбачалося, що виконавець послуг з вивезення побутових відходів визначається на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Збирання та перевезення побутових відходів здійснюються спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Вивезення побутових відходів здійснюється відповідно до схеми санітарного очищення населених пунктів із забезпеченням роздільного збирання побутових відходів.

Послуги надаються з урахуванням розміру території, схеми санітарного очищення, затвердженої в установленому порядку, та інших умов, передбачених законодавством у сфері житлово-комунального господарства (п. 5 Правил).

Порядок формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами затверджений постановою КМУ № 1010 від 26.07.2006 (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного Розпорядження, що була чинною до 01.05.2019).

Пунктом 1 цього порядку передбачено, що до послуг з вивезення відходів належать операції До послуг належать операції поводження з побутовими відходами (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення), що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Згідно пункту 3 Постанови КМУ № 1010 формування тарифів на послуги підприємством здійснюється відповідно до річних планів надання послуг і економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов`язкових платежів) та цін у планованому періоді, встановлених на підставі індексів зміни цін виробників промислової продукції.

Планування витрат для включення їх до повної планованої собівартості послуг за кожною операцією поводження з побутовими відходами здійснюється з урахуванням витрат з операційної діяльності, фінансових витрат, пов`язаних з основною діяльністю. До планованих витрат з операційної діяльності включаються: планована собівартість реалізованих послуг; адміністративні витрати, витрати із збуту послуг та інші операційні витрати.

Пунктами 9, 10 Порядку передбачено, що до планованої собівартості послуг включаються прямі матеріальні витрати, прямі витрати з оплати праці, інші прямі витрати, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати і нерозподілені постійні загальновиробничі витрати.

До складу прямих матеріальних витрат включаються витрати, пов`язані з використанням: палива та електроенергії. Такі витрати визначаються на основі діючих цін (тарифів) на паливно-енергетичні ресурси, але не вище цін, що склалися на відповідному ринку. У розрахунку витрат, пов`язаних з використанням електроенергії для технологічних потреб, також враховуються витрати на зумовлену електромагнітною незбалансованістю електроустановок технологічно шкідливу циркуляцію електроенергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму (у разі відсутності приладів обліку величина її потужності визначається відповідно до нормативів); матеріалів, запасних частин, купованих комплектувальних виробів, напівфабрикатів та інших матеріальних ресурсів для забезпечення технологічного процесу (витрати визначаються на основі норм використання таких ресурсів та діючих цін (тарифів) на них з виключенням вартості зворотних відходів).

ОЦІНКА ДОВОДІВ СТОРІН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Спір, що виник між сторонами стосується підтвердження економічної обґрунтованості тарифу на послугу з вивезення побутових відходів, що встановлений Розпорядженням Військово-цивільної адміністрації в м. Авдіївка № 398 від 26.03.2019. Суд зазначає, що незвернення особи з пропозиціями стосовно запланованого до підвищення тарифу в період його узгодження із громадськістю, не позбавляє можливості такої особи звернутися до суду із позовом про протиправність рішення, яким запроваджені нові тарифи.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що спірне рішення не порушує прав та інтересів позивача, оскільки з позивачем не укладався відповідний договір, особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 оформлений на ім`я ОСОБА_3 , що свідчить про відсутність в позивача права на звернення до суду з даним адміністративним позовом, інформації щодо особи, з якою укладено договір на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів відповідачем не надано.

Відповідно до матеріалів справи позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , за цією ж адресою позивач зареєстрований. Згідно довідки КП «СЕЗ» від 06.05.2019, виданої на ім`я ОСОБА_1 останній не має заборгованості по вивозу твердих побутових відходів (т. 1 арк. справи 208). В ході судового розгляду відповідачем надані документи, за змістом яких особовий рахунок в КП «СЕЗ» Авдіївської міської ради за адресою АДРЕСА_1 відкритий на ім`я ОСОБА_3 , яка зазначена співвласницею квартири у свідоцтві про права власності на квартиру АДРЕСА_1 , копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно наданих відповідачем відомостей руху нарахувань та сплати послуг по вивозу твердих побутових відходів за адресою АДРЕСА_1 обчислюється виходячи з 2-х осіб.

Вирішуючи питання щодо права позивача на звернення до суду з цим позовом суд виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначені статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 вказаної статті право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Разом з тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

В рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Під час розгляду справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав чи інтересів позивача, оскільки відсутність факту порушення унеможливлює здійснення завдань судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Тотожна правова позиція щодо надання правового захисту судом за фактом встановлення порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.15 у справі №21-5361а15, від 01.12.15 у справі №21-3222а15, від 08.12.15 у справі №21-5435а15.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

У даній справі позивач оскаржує розпорядження ВЦА у м. Авдіївка № 398 від 26.03.2019, дія якого розповсюджується на невизначене коло осіб, які проживають в місті Авдіївка та є користувачами послуг з поводження з побутовими відходами.

Згідно статті 1 Закону України «Про відходи» виробником відходів є фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Оскільки позивач є співвласником нерухомого майна квартира в багатоквартирному будинку, розташованого у м. Авдіївка, вивіз відходів на якій здійснюється КП «СЕЗ» (третя особа без самостійних вимог на предмет спору) та є виробником відходів у розумінні ст. 1 Закону України «Про відходи», здійснює сплату вартості послуг з вивозу побутових відходів він є споживачем послуг з вивозу твердих побутових відходів, тарифи на які затверджені Розпорядженням відповідача № 398 від 26.03.2019 та є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано наведене розпорядження, з огляду на що прийняте відповідачем рішення стосується прав позивача в частині запровадження тарифу на послуги з вивозу побутових відходів, які надаються виконавцем - КП «СЕЗ» за типом житла - багатоквартирні та одноквартирні будинки із наявністю всіх видів благоустрою на рівні 26,26 грн.

В іншій частині розпорядження відповідача не стосується позивача, оскільки він не є споживачем цих послуг, відсутність порушених прав та законних інтересів позивача не породжує для позивача і права на судовий захист, тобто права на звернення до суду із цим адміністративним позовом.

З огляду на наведене, з підстав відсутності порушеного права не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування розпорядження відповідача 2 № 398 від 26.03.2019 в частині встановлення тарифу на послуги з вивезення побутових відходів населенню за наступними типами житла: одноквартирні будинки з присадибною ділянкою; багатоквартирні будинки за відсутності одного або двох видів благоустрою; послуги з вивезення рідких побутових відходів та твердих побутових відходів об`єктам громадського, адміністративного і культурно-побутового призначення. Відсутність порушеного прав позивача, про захист яких він просить, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому в цій частині вимог суд не дає правової оцінки іншим доводам позивача, покладеним в обґрунтування позовних вимог.

При вирішенні вимог про скасування розпорядження № 398 від 26.03.2019 в частині встановлення тарифів на вивезення твердих побутових відходів населенню за типом житла - багатоквартирні та одноквартирні будинки з наявністю усіх видів благоустрою на рівні 26,26 грн. суд виходить із наступного.

Згідно наданого відповідачем розрахунку, затвердженого директором КП «СЕЗ» Авдіївської міської ради, планова вартість вивезення твердих побутових відходів в 2019 році становить 9 356 713,86 грн. (у т.ч. ПДВ в сумі 1 559 452,31 грн.) та складається з наступного: витрати в загальній сумі 6 592 746,84 грн., рентабельність (12%) - 791 129,62 грн. та вартість полігону - 413 385,09 грн. Витрати собівартості включають в себе наступні витрати: оплата праці основних робітників із нарахуванням на заробітну плату - 1 8020 17,14 грн.; паливо: 1 754 805,18 грн., мастильні матеріали - 92 949,53 грн., витрати на ремонт і запчастини - 617 064,98 грн., амортизація - 91 740,22 грн., комплектуючі - 224 508,48 грн. , загальновиробничі витрати - 1 291 660,38 грн., адміністративні витрат - 419 192,95 грн., витрати на збут - 73 144,98 грн. (т. 1 арк. справи 188). Вартість вивезення 1м3 твердих побутових відходів на рік, із врахуванням планованого обсягу вивезення 58 803 м3, становить 159,12 грн. (9 356 713,86 / 58 803). Із врахуванням норми накопичення твердих побутових відходів на рік (1,98 м3) вартість послуг з вивезення твердих побутових відходів на рік становить 315,06 грн. (159,12*1,98), на місяць - 26,26 грн. (315,06/12).

Протягом судового розгляду справи позивач наполягав на завищенні витрат на паливо, що враховувалися під час визначення собівартості послуг з вивозу твердих побутових відходів через їх обчислення за ціною, вищою ціни, що склалася на відповідному ринку та за рахунок завищення кількості спеціальних транспортних засобів (8 одиниць), що задіяні під час вивозу твердих побутових відходів.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку до собівартості послуг з вивозу відходів включено витрати палива в сумі 1 754 805,18 грн., що обчислена виходячи з ціни за 1 літр палива 28,89 грн., та із врахуванням витрат палива необхідного для 8 одиниць спецтранспорту: МАЗ 5340 С1 (д/н 51-85) - 9504,97 л, МАЗ 5340 С2 (д/н 9524) - 6206,76 л, МАЗ 5340 С 2 (д/н 26-69) - 9387,38 л., КО -426 - 9210,13л, КО-415 А - 9782,15 л, Бєлорус 920 (00-107) 4665,48 л, Бєлорус (д/н 100-69) -7476,73 л, БОРЕКС - 4507,32 л.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем пункту 10 Постанови КМУ № 1010 під час визначення розміру запланованих витрат на паливо, виходячи вартості палива, виходячи з ціни 28,89 грн. за літр суд зазначає наступне.

Пунктом 10 Постанови КМУ № 1010 суму витрат на паливо, що підлягають включенню до складу прямих матеріальних витрат, обмежено ціною на паливо, що склалася на відповідному ринку.

В обґрунтування наведеного порушення позивач послався на середню вартість палива, що склалася на ринку палива у Донецькій області у березні 2019 року за даними комерційного сайту https://index.minfin.com.ua. Роздруківку з сайту позивач додав до матеріалів позову (т. 1 арк. справи 35).

Відповідач зауважив на тому, що під час перевірки обґрунтованості витрат на паливо він виходив з даних, що містяться на сайті Державної служби статистики - http://www.ukrstat.gov.ua. Так, за даними цього сайту середня споживча вартість дизельного палива в Донецькій області становила у грудні 2018 року - 30,69 грн./л, у січні 2019 року - 29,02 грн./л, у лютому 2019 року - 28,37 грн./л, березні 2019 року - 28,13 грн./л; середня вартість палива по Україні у грудні 2018 року - 30,21 грн., у січні 2019 року - 28,61 грн./л, у лютому 2019 року - 28,24 грн./л, березні 2019 року - 28,18 грн./л.

Під час розгляду доводів позивача в частині завищення витрат на паливо через обчислення цих витрат за ціною, вище ціни, що склалася на відповідному ринку та порушення пункту 10 Постанови КМУ №1010 суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки в пункті 10 Постанови КМУ № 1010 йдеться про ціну, що склалася на відповідному ринку, а ціна палива, на яку посилається позивач є середньою ціною, що обчислена через визначення частки від суми найвищої та найнижчої вартості палива на відповідному ринку. Крім цього, за загальним правилом, викладеним в п. 3 Постанови КМУ № 1010 під час формування тарифів на послуги економічно обґрунтовані плановані витрати визначаються із врахуванням індексів зміни цін виробників промислової продукції. Прогнозні індекси цін підприємств на 2019 рік передбачені додатком 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 №558 «Про схвалення Прогнозу економічного і соціального розвитку України на 2016 рік та основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на 2017-2019 роки».

Водночас, під час розгляду справи судом встановлено завищення витрат на паливо у складі витрат планової собівартості тарифу на вивіз твердих побутових відходів у 2019 році за рахунок завищення кількості спецтранспортних засобів, що задіяні в процесі поводження твердих побутових відходів.

Відповідно до пункту 9 Постанови КМУ № 1010 до планованої собівартості послуг включаються прямі матеріальні витрати, прямі витрати з оплати праці, інші прямі витрати, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати і нерозподілені постійні загальновиробничі витрати. За змістом пункту 10 Постанови № 1010 витрати на паливо є складовою прямих матеріальних витрат. Прямими є витрати, що можуть бути віднесені безпосередньо до конкретного об`єкта витрат економічно доцільним шляхом.

В розрахунку витрат на паливо, складеного КП «СЕЗ» (т. 1. арк.. справи 194) враховані витрати на паливо за 8 спеціальних транспортних засобів, в той час, як відповідно до додатків до графіку санітарної очистки м. Авдіївка, затвердженого розпорядженням Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області № 394 від 25.03.2019, у вивезенні твердих побутових відходів у м. Авдіївка задіяно 5 спеціальних транспортних засобів: сміттєвози МАЗ СБМ 304/2 ( НОМЕР_2), МАЗ СБМ 304/1 ( НОМЕР_3 ), МАЗ СБМ 304/2 ( НОМЕР_9 ), НОМЕР_6 КАМАЗ 35215 ( НОМЕР_7 ), трактор Белорус - 920. Копія зазначеного розпорядження № 394 від 25.03.2019 наявна в матеріалах спарив та розміщена на сайті відповідача. Будь-які відомості стосовно використання 3 інших одиниць спеціальної техніки під час вивезення твердих побутових відходів в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, в ході судового розгляду справи відповідачем не підтверджено обґрунтованість включення до складу повної собівартості тарифу на вивезення твердих побутових відходів за типом житла - багатоквартирні та одноквартирні будинки з наявністю всіх видів благоустрою, витрат на паливо в загальній сумі 1 754 805,18 грн., що свідчить про завищення планової собівартості тарифу, та, як наслідок, необґрунтованість встановленого тарифу. Розпорядження відповідача № 398 від 26.03.2019 в частині встановлення зазначеного тарифу є протиправними та підлягає скасуванню.

Посилання позивача на порушення відповідачем положень статей 14, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 судом не приймаються, оскільки наведений закон на час прийняття спірного розпорядження втратив чинність у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017.

Статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість визнання протиправним нормативно-правового акту в окремій частині.

Враховуючи встановлення судом наявності підстав для визнання протиправним розпорядження відповідача в окремій частині, підлягають задоволенню заявлені позивачем вимоги про скасування (визнання нечинним) пункту 1 розпорядження Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» № 398 від 26.03.2019 щодо встановлення з 15 квітня 2019 року тарифу на послуги населенню з вивезення побутових відходів (за типом житла - багатоквартирні та одноквартирні будинки із наявністю усіх видів благоустрою) на рівні 26,26 грн. на місяць з людини, виконавцем яких є комунальне підприємство «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради. Згідно ч. 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуюче часткове задоволення заявлених позивачем вимог та враховуючи їх немайновий характер присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір в сумі 384,20 грн.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України «Про військово-цивільну адміністрацію», ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII , Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами затверджений постановою КМУ № 1010 від 26.07.2006 та керуючись статтями ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 256, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_8 ) до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області (86060, Донецька обл., місто Авдіївка, вулиця Молодіжна, будинок 5, ), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - комунального підприємства «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради (адреса: 86060, Донецька обл., місто Авдіївка, вулиця Молодіжна, будинок 3, ) про скасування розпорядження, - задовольнити частково.

Скасувати пункт 1 розпорядження Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» № 398 від 26.03.2019 в частині встановлення з 15 квітня 2019 року тарифу на послуги населенню з вивезення побутових відходів (за типом житла - багатоквартирні та одноквартирні будинки із наявністю усіх видів благоустрою) на рівні 26,26 грн. на місяць з людини, виконавцем яких є комунальне підприємство «СЛУЖБА ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА» Авдіївської міської ради.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.08.2019.

Суддя А.С. Михайлик