Справа № 461/9653/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8114/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Запотічного І.І., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 червня 2019 року у справі № 461/9653/18 (головуючий суддя Фролова Л.Д., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування постанов у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2018 року громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови Львівської митниці ДФС від 20 листопада 2018 року за № 4508/20900/18 та № 4507/20900/18 у справі про порушення митних правил, якими він притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного Кодексу України.

Рішенням від 21 червня 2019 року Галицький районний суд міста Львова позов задовольнив повністю.

Скасував постанови заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромного Я.І. від 20 листопада 2018 року у справі про порушення митних правил № 4507/20900/18 та № 4508/20900/18 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України.

Справи про порушення митних правил № 4507/20900/18 та № 4508/20900/18 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України суд направив на новий розгляд до Львівської митниці ДФС.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що твердження суду першої інстанції про неповідомлення позивача про дату розгляду справи спростовується тим, що при складанні протоколу про порушення митних правил позивач був присутній. Проте відмовився від одержання другого примірника протоколу, в якому зазначались дата та час розгляду справи.

Частина 1 ст. 531 МК України містить підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, серед яких відсутнє порушення строків розгляду справи про порушення митних правил.

З огляду на викладене, Львівська митниця ДФС просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 28 липня 2018 року посадові особи Львівської митниці склали відносно ОСОБА_1 два протоколи про порушення митних правил: 1) за № 4507/20900/18 про порушення ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, згідно з яким 28 липня 2018 року о 20 год. 00 хв. громадянин ФРН ОСОБА_1 у якості пішохода прямував з Республіки Польща в Україну через митний пост ,,Угринів" Львівської митниці ДФС. У ході митного контролю вказаного пішохода та внесення даних до АСМО ,,Інспектор" та в ЄАІС Держмитслужби України було виявлено, що останній ввіз в Україну 03 травня 2017 року через митний пункт пропуску Львівської митниці ДФС транспортний засіб особистого користування, а саме - автомобіль марки VW Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , країна реєстрації Польща. Станом на момент складення протоколу автомобіль з України не вивезений;

2) за № 4508/20900/18 про порушення ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, згідно якого 28 липня 2018 року біля 20 год. 00 хв. громадянин ФРН ОСОБА_1 в якості пішохода прямував з Республіки Польща до України через митний пост ,,Угринів" Львівської митниці ДФС. У ході митного контролю вказаного пішохода та внесення даних до АСМО ,,Інспектор" та в САІС Держмитслужби України було виявлено, що останній ввіз в Україну 04 березня 2017 року через митний пункт пропуску Волинської митниці ДФС транспортний засіб особистого користування, а саме - автомобіль марки Land Rover Freelander, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 , країна реєстрації Польща. Станом на момент складення протоколу автомобіль з України не вивезений.

За наслідками розгляду зазначених протоколів заступник начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромний Ярослав Ігорович 20 листопада 2018 року виніс дві постанови за № 4508/20900/18 та № 4507/20900/18, якими (кожною окремо) ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України за порушення митних правил та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. по кожній постанові.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган не надав суду належних і допустимих доказів того факту, що на час винесення оскаржених постанов він мав відомості про належне повідомлення позивача щодо дати розгляду протоколів. Дані обставини обмежують процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про наявність передбачених п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України підстав для скасування постанови.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

За змістом ст. 90 Митного кодексу (МК) України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 92 МК Україну визначено, що митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України (частина 1).

У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу (частина 2).

Частиною 1 ст. 95 МК України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.1 ст. 192 МК України якщо час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Згідно з приписами ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 3 ст. 481 МК України передбачено, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи приписи наведених нормативно-правових актів, колегія суддів погоджується з доводами відповідача щодо наявності в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого 3 ст. 481 МК України, оскільки позивач не надав доказів вивезення за межі України ввезених ним в березні та травні 2017 року легкових автомобілів особистого користування, країна реєстрації яких - Республіка Польща.

Відповідно до ч.1 ст.491 Митного кодексу України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 ст.494 Митного кодексу України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ст. 524 МК України справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу(заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом (ст. 498 МК України).

Статтею 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника (частина 1).

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (частина 4).

Митний орган, на якого в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду належних і допустимих доказів, що на час винесення оскаржуваних постанов він мав відомості про належне повідомлення позивача щодо дати розгляду протоколів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

За таких обставин колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо порушення процесуальних права позивача, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про наявність передбачених п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України підстав для скасування постанови.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи відповідача про належне повідомлення позивача про дату та час розгляду справи, оскільки дата та час були вказані в протоколах про порушення митних правил.

В протоколах про порушення митних правил від 28 липня 2018 року за № 4507/20900/18 та за № 4508/20900/18 зазначено, що розгляд справи відбудеться 28 серпня 2018 року з 10-00 год. до 11-00 год.

Оскаржені ж позивачем постанови винесені відповідачем 20 листопада 2018 року, що спростовує доводи відповідача про належне повідомлення про дату розгляду справи.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 червня 2019 року у справі № 461/9653/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22.08.2019.