Справа № 640/7135/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 серпня 2019 року №640/7135/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при помічникові судді Лавренюк Н.С., за участі: представника позивача Карпова С.Б., представника відповідача Бабинця М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "МетЛайф"
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 серпня 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам розяснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "МетЛайф" (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11Г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.03.2019, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.04.2019 суддя Донець В.А. взяв самовідвід на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

В подальшому відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.05.2019 № 980 Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ справу № 640/7135/19 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019 дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2019 адміністративну справу №640/7135/19 прийнято до свого провадження суддею Вєкуа Н.Г. та визначено, що справа буде розглядатись в порядку загального позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовано тим, що застосування штрафу можливе виключно щодо ПН/РК, реєстрація яких передбачена положеннями ст. 192, 201 Податкового кодексу України. Так, оскільки законодавством не передбачені складання та реєстрація в ЄРПН ПН/РК при наданні послуг страхування, то й штраф за несвоєчасну реєстрацію таких ПН/РК не може бути застосований. Аналогічно, оскільки реєстрація товариством зведених податкових накладних не обумовлена вимогами ст. ст. 192, 201 ПК України, відсутні підстави для застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію таких податкових накладних. Також, позивач вважає помилковим підхід відповідача стосовно того, що для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних необхідна наявність двох обовязкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем було зареєстровано податкові накладні з порушенням граничного строку, встановленого приписами податкового законодавства, до того ж, такі накладні ПАТ "МетЛайф" містять код ставки податку на додану вартість « 7, 20», що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість. Також відповідач посилався на чисельного практику Верховного Суду з розгляду аналогічних спорів.

Позивач надав суду відповідь на відзив, де зазначив, що у відзиві на позовну заяву контролюючим органом не спростовано обґрунтованості позовних вимог Товариства. Крім того, позивачем наголошено на помилковості підходу контролюючого органу та Верховного Суду щодо тлумачення положень пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України в частині підстав для незастосування штрафу щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, а також зазначив, що у зведених накладних не було зазначено код ставки ані 7% ані 20%.

В судовому засіданні 11.07.2019 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначення справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 19 серпня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 19 серпня 2019 року проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 19 серпня 2019 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку ПАТ «МетЛайф» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 20.03.2017 по 16.11.2018.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 04.12.2018 №3915/28-10-43-02/32109907, згідно з висновками якого перевіркою встановлено порушення ПАТ «МетЛайф» пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно зареєстровано податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відображених у Додатку №1, який є невідємною частиною акта.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2018 №, за результатами адміністративного оскарження якого, рішенням Державної фіскальної служби України від 04.03.2019 №10453/6/99-99-11-06-01-25 вказане податкове повідомлення-рішення частково скасовано та частково задоволено скаргу ПАТ «МетЛайф».

Так, на підставі акта перевірки, з урахуванням висновків ДФС України, викладених в рішенні від 04.03.2019 №10453/6/99-99-11-06-01-25, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.03.2019 №, яким до позивача за затримку реєстрації податкових накладних застосовано штраф в загальному розмірі 2 098 912, 54 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 14.03.2019 № протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін..

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Відповідно до підпункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків :

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою ) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Як встановлено під час судового розгляду справи, штраф, визначений податковим повідомленням-рішенням від 14.03.2019 № застосований щодо податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, які складені на операції з надання послуг страхування; зведених податкових накладних та податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених на неплатника, що не надаються отримувачу (покупцю).

Отже, стосовно першої категорії податкових накладних/розрахунків коригування до придаткових накладних, які складені на операції з надання послуг страхування та відносно яких відповідачем встановлено порушення граничних строків їх реєстрації в ЄРПН, суд зазначає наступне.

Як встановлено під час судового розгляду справи та власне зазначено представником позивача, ПАТ «МетЛайф» здійснювало нарахування податку на додану вартість за результатами надання послуг страхування, декларувало відповідні суми ПДВ та сплачувало їх до бюджету.

Так, ПАТ «МетЛайф» виписувало відповідні податкові накладні на операції з надання послуг страхування із зазначенням основної ставки податку у розмірі 20% та реєструвало їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, фактично позивачем сплачувався податок на додану вартість за результатами надання послуг страхування та визнавався обовязок щодо сплати останнього.

При цьому, як наголосив представник відповідача під час судового розгляду справи, в разі, якщо позивач вважав, що помилково зареєстрував накладні на операції з надання послуг страхування, то позивач мав право анулювати відповідні накладні, чого останнім зроблено не було.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачувався податок на додану вартість за результатами надання послуг страхування, обовязок щодо сплати ПДВ позивачем визнано, проте здійснено реєстрацію відповідних накладним з порушенням граничних термінів, що під час судового розгляду справи ним не заперечувалось.

Як зазначено вище, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, відповідного штрафу.

Стосовно порушення граничних термінів реєстрації зведених податкових накладних, перелік яких наведено в Додатку №1 до акта, суд зазначає наступне.

За твердженням позивача, зведені податкові накладні, щодо яких контролюючим органом був застосований штраф, складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі п. 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. Так, позивач наголошує, що вимоги статей 192, 201 Податкового кодексу України не поширюються на податкові накладні, складання та реєстрація яких здійснюється відповідно до п. 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, оскільки при складанні таких накладних не відбувається жодних операцій, які в розумінні приписів Податкового кодексу України могли б розглядатися, як постачання товарів/послуг.

Разом з тим, суд не може погодитись з вище зазначеними твердженнями позивача, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, на який посилається Товариство у позовній заяві, визначено випадки складання зведених податкових накладних та встановлено обов'язок платника податків скласти таку податкову накладну не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації.

Пунктом 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 (далі порядок №1307) визначено особливості складання зведених податкових накладних, зокрема, у разі нарахування податкових зобов'язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Крім того, пунктом 3 Порядку № 1307 визначено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Тобто, зведені податкові накладні, складені товариством, також підлягають реєстрації в ЄРПН, що спростовує твердження позивача, викладені у позовній заяві.

Факт складання зведеної податкової накладної жодним чином не впливає на строк її реєстрації, визначений пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція щодо реєстрації зведених придаткових накладних викладена в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №807/68/18.

При цьому, суд звертає увагу, що зведені податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, містять код ставки податку на додану вартість 20%, що свідчить про те, що такі податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Суд також наголошує, що твердження позивача, викладені у відповіді на відзив, стосовно не зазначення у зведених накладних ставки податку у розмірі 20% не відповідають дійсності, оскільки копії таких накладних долучено до матеріалів справи, досліджено судом та встановлено зазначення в них відповідної ставки податку.

Таким чином, порушення граничного строку реєстрації податкових накладних становить, з урахуванням встановлених обставин справи, склад правопорушення, передбаченого пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), суд зазначає наступне.

Системний аналіз статті 201, пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов'язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.09.2018 року по справі №816/1488/17.

Крім того, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.06.2018 року по справі №816/1990/17, обов'язок щодо здійснення відповідної реєстрації покладається на платника податків як відносно податкових накладних, що надаються покупцю, так і податкових накладних, які не надаються покупцю, а також податкових накладних, складених за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, частиною 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як встановлено під час судового розгляду справи, позивачем з порушенням граничних строків реєстрації податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, зокрема, які не надаються покупцю.

При цьому, позивачем не заперечується факт порушення строків реєстрації відповідних податкових накладних, а наголошується на тому, що несвоєчасність реєстрації таких видів податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю) - не створює підстав для застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України, податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, коли законодавець виокремлює податкові накладні, які не надаються покупцю, та податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, ним застосовується слово а також, натомість у пункті 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України використано інші обороти.

З огляду на викладене суд відхиляє доводи позивача про помилковість тлумачення Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України п. 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України, та вважає необґрунтованими твердження позивача щодо незастосування штрафних санкцій в разі несвоєчасності реєстрації в ЄРПН податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю).

Проаналізувавши наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що до відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, для реєстрації податкових накладних, перелік яких наведено в додатку до акта перевірки від 04.12.2018 №3915/28-10-43-02/32109907.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "МетЛайф" (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, ) - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.08.2019 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа