Справа № 360/2949/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

22 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2949/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним п. 23 Протоколу від 22.12.2017 № 133 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд: визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене у вигляді пункту 23 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 133 від 22.12.2017; зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача в місячний термін надати до суду звіт про його виконання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан. З 11.07.2016 позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії.

У 2017 році позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та документами, передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України № 975.

27.11.2017 на виконання постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 428/7332/17 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив документи позивача до Міністерства оборони України для прийняття рішення.

20.05.2019 представник позивача отримав відповідь на адвокатський запит вих. № 0290/141(з)/118 від 14.05.2019, у якій надано витяг пункту 23 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 133 від 22.12.2017, яким Міністерство оборони України відмовило у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги. Відмову мотивовано тим, що, на думку відповідача, медичні документи, надані позивачем, не є документами, що свідчать про обставини поранення.

Позивач вважає, що рішення відповідача у формі пункта 23 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 133 від 22.12.2017 не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Позивач посилається, що наданими документами підтверджується зв`язок отриманого поранення з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та ним надано всі необхідні документи, передбачені Порядком № 975.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 11.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.08.2019 від Міністерства оборони України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке.

Згідно з матеріалами справи позивач у період з 29.09.1982 по 07.02.1985 проходив строкову військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, під час якої приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим Протоколом засідання комісії від 22.12.2017 № 133 (пункт 23) позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, передбачений пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було надано до військового комісаріату неповний пакет документів, а саме останнім не було надано жодного документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

А відтак, за відсутності вказаних документів неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Крім того, в документах позивача відсутні будь-які документи, які б підтверджували його госпіталізацію та надання медичної допомоги у лікувальному закладі після отримання мінно-вибухової травми, контузії головного мозку.

Відповідач зазначає, що у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи надані позивачем Міністерству оборони України разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги документи на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва): копія витягу з Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 28.04.2016 № 1925 та Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.04.2016 № 1098/ж, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

У вказаному відзиві відповідач також просив залучити ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Зазначив, що Луганським обласним військовим комісаріатом було складено та надіслано на адресу Департаменту Міністерства оборони України помилковий Висновок від 27.11.2017 № ВСЗ-860/ОГД-109 щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму. Однак, станом на дату встановлення позивачеві інвалідності пунктом «б» частини першої статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог (арк. спр. 59-65).

Ухвалою суду від 05.09.2019 клопотання Міністерства оборони України про залучення третьої особи задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.08.2019 від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких Луганський обласний військовий комісаріат вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними й такими, що не належать до задоволення. Зазначає, що у позивача відсутній документ, що свідчить про обставини поранення. Тому неможливо зробити правильний висновок щодо наявності у позивача права на отримання грошової допомоги з урахуванням вимог статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також третя особа вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. У зв`язку з цим третя особа просить суд залишити позов без розгляду, а в разі незалишення позовної заяви без розгляду відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (арк. спр. 75-76).

Ухвалою суду від 22.08.2019 у задоволенні клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду відмовлено.

У судове засідання позивач та представник позивача не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неприбуття суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій та інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченнями від 27.03.1997 серії НОМЕР_1 та від 10.07.2017 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 9, 10).

Довідкою Сєвєродонецького міського військового комісаріата від 23.03.2016 № 58 підтверджується, що ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії у період бойових дій (в тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, знаходження у партизанських таборах та з`єднаннях): періоди проходження служби у Збройних Силах 29.09.1982-07.02.1985, періоди входження військових частин до складу діючої армії 22.12.1982-07.02.1985 (підстава облікова картка учасника бойових дій, військовий квиток НОМЕР_3 ) (арк. спр. 15).

Згідно з довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 441316 від 12.07.2016, серії 12 ААА № 509398 від 05.07.2017 позивачеві встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності поранення, травма, контузія, захворювання «так» пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (арк. спр. 11, 12).

У 1984 році позивач отримав осколкові поранення голови, лівої та правої руки, кульове поранення м`яких тканин спини. Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 26.04.2016 № 1098/ж при огляді: рубець у лівій скроневій ділянці, невизначеної форми, розмірами 0,9х0,5 см, білого кольору, м`який, рухомий; подібних властивостей рубці лінійної, невизначеної та подовженої форми розташовані в тім`яній ділянці по середній лінії довжиною 0,8 см, в правій лопатковій ділянці розмірами 1,6х0,9 см, долонній поверхні лівої кисті в проекції основи 3-ої п`ясної кістки довжиною 1,2 см, в ділянці правого ліктьового згину розмірами 2,7х0,3 см. Описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових та кульового) поранень, отриманих у 1984 році (арк. спр. 14).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 28.04.2016 № 1925 вогнепальні осколкові поранення голови, рук та спини, ЗЧМТ (контузія, 1984 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (арк. спр. 13).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.08.2017 у справі № 428/7332/17 підтверджується, що 08.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до військового комісара Сєвєродонецького міського військового комісаріата для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Листом від 08.06.2017 № ВСЗ-308 ОГД-109 позивачеві відмовлено в оформленні та призначенні одноразової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Вказаним рішенням суд визнав неправомірною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у оформленні документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975 та зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975 та направити їх до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби (арк. спр. 16-18).

За наслідками розгляду звернення позивача ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги згідно з витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.12.2017 № 133 комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги рядовому в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якого 07.02.1985 звільнено зі строкової служби та 11.07.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 12 ААА № 441316 від 12.07.2016), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (арк. спр. 21).

Листом Міністерства оборони України від 14.05.2019 № 0290/141(з)/118 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 22.12.2017 розглянула документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги та прийняла рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (арк. спр. 20).

Надіючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт «б» частини другої статті 16-2 цього Закону).

На виконання вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

Пунктом 1 Порядку № 975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, які діяли на день встановлення позивачу інвалідності 2 групи.

Крім того, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 № 21-446а14, від 21.04.2015 № 21-135а15.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку № 975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (пункт 19 Порядку № 975).

Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п. 1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги слугували висновки комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про те, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення.

Проте, в матеріалах справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1925 від 28.04.2016, в якому зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови, рук та спини, ЗЧМТ (контузія, 1984 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що зазначене рішення Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу № 1925 від 28.04.2016 засвідчує відсутність в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

При цьому з витягу з протоколу не вбачається, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення чи є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 729/426/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для прийняття рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги з підстав ненадання позивачем документа, що свідчить про причини та обставини поранення.

Щодо посилань відповідача на ту обставину, що Луганським обласним військовим комісаріатом складено помилковий висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , де зазначено грошову допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму замість 150-кратного, суд зауважує, що вказані обставини не були підставою для відмовити позивачеві в призначенні одноразової грошової допомоги.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими й такими, що належать до задоволення вимоги позивача про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене у вигляді пункту 23 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 133 від 22.12.2017; та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З метою ефективного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, скасувавши рішення Міністерства оборони України, оформлене у вигляді пункту 23 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 133 від 22.12.2017.

Що стосується вимог про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що Міністерство оборони України буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним п. 23 Протоколу від 22.12.2017 № 133 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене у вигляді пункту 23 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 133 від 22.12.2017.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун