Справа № 320/4600/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

28 серпня 2019 року 320/4600/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ФОП ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11 серпня 2018 року про сплату ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 33107,89 грн.

Разом із позовною заявою надано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 58429713, відкритому Головним державним виконавцем Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кичка Тетяною Василівною на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7791 -17 У від 11 серпня 2018 року, прийнятою Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області., згідно якого боржник - ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; стягував Головне управління ДФС у Київській області Код .

В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що Білоцерківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на підставі вимоги про сплату бopгy (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.06.2018 №Ф-7791 -17 на суму 33107,89 грн, відкрито виконавче провадження №58429713.

При цьому, враховуючи факт оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2018 №Ф-7791 -17 у судовому порядку, заявник вважає, що сума боргу є неузгодженою та не може бути стягнута у примусовому порядку до набрання законної сили рішенням суду по справі про оскарження такої вимоги.

Розглянувши вказану заяву по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частина перша статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням зазначених норм чинного Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Беручи до уваги наведене, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, судом не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або унеможливили б захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову чи утруднювали б відновлення таких прав при виконанні рішення у межах заявлених позовних вимог. Водночас жодних доказів на підтвердження зазначених в заяві обставин, зокрема існування виконавчого провадження №58429713, заявником до останньої не долучено.

Суд вважає, що під час розгляду заяви суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено існування обставин, наведених у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано доказів на підтвердження обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, відтак відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову.

У підсумку, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та не убачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-157,243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Лисенко В.І.