Справа № 200/9691/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 р. Справа№200/9691/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Картавих Г.В. та представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по невиконанню вимог п. 1 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», абзацу 3 п. З ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

- зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідно до абзацу 3 п. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» направити до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 57879608.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що законодавець чітко визначив імперативними нормами Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404) послідовні дії відповідача, щодо його дій у разі невиконання судового рішення немайнового характеру.

Проте, станом на 25.07.2019 року, відповідач ухиляється від виконання вимог Закону № 1404.

На адресу позивача не надходить повідомлення про направлення до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та відповідач не виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач вказує на те, що відповідач порушив норми законодавства України та права позивача і позивач вважає, що відповідач неправомірно не направляє до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення ПФУ кримінального правопорушення; неправомірно не виносить постанову про закінчення виконавчого провадження № 57879608, так як ЄСПЛ визначено, що Держава не має права посилатися на відсутність коштів в даному випадку, як на підставу поважності невиконання судового рішення; відповідач створює ілюзорне враження, начебто проведення виконавчих дій по примусовому виконанню судового рішення № 805/3311/18-а від 27.07.2018, які є тільки формальними по відношенню до мети виконавчого провадження; з 10.12.2018 року відкрите виконавче провадження, але рішення суду станом на 25.07.2019 року не виконане. Норми Закону № 1404 не дотримуються.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач вказує, що з огляду на те, що виплата пенсії відповідачем позивачу не проведена у зв`язку з відсутністю фінансування, застосування заходів, визначених, ст. ст. 63, 75 Закону № 1404», є безпідставними.

Державний виконавець звертався до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про заміну способу та порядку виконання вищезазначеного рішення суду, у задоволенні цієї заяви було відмовлено у повному обсязі.

Сума заборгованості обліковується на особовому рахунку пенсіонера ОСОБА_1 , а її виплата буде здійснена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідач зазначає, що факт нарахування боржником невиплаченої пенсії - вже є фактом виконання судового рішення, такої правової позиції дотримується Касаційний адміністративний суд Верховного суду України (постанова від 08.11.2018 по справі № 805/3133/17-а).

Крім цього, відповідач посилається на правову позицію Першого апеляційного адміністративного суду (постанова від 22.01.2019 по справі № 243/7272/18, постанова від 30.10.2018 по справі № 0540/5651/18-а, постанова від 18.12.2018 по справі № 243/7271/18) та Касаційного адміністративного суду Верховного суду України (постанова від 24.01.2018 по справі № 405/3663/13-а, постанова від 21.02.2018 по справі № 814/2655/14, постанова від 13.06.2018 по справі № 757/29541/14-а) у яких визначено, що відсутність бюджетних асигнувань на виконання рішення суду у державного органу є поважною причиною для його невиконання.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У позовній заяві позивач просив справу розглянути без його участі.

Відповідно до ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року у справі № 805/3311/18-а визнано протиправною бездіяльність Селидовського об`єднаного правління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії позивачу з травня 2016 року. Зобовязано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату раніше призначеної пенсії позивачу з травня 2016 року.

Присуджено до стягнення з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - боржник) за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати з судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

04.10.2018 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист № 805/3311/18-а, який пред`явлено позивачем на примусове виконання відповідачу.

Постановою від 10.12.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 57879608 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшов лист боржника за № 17443/07 від 26.12.2018 р. Надання інформації про виконання судового рішення.

У вказаному листі, серед іншого, зазначено про те, що на виконання вимог рішення суду від 27.07.2018 року, боржником було поновлено нарахування та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з травня 201 броку. Рішення суду відпрацьовано 24.09.2018 року.

Також зазначено про те, що головним розпорядником коштів, є Пенсійний фонд України. Кошти на виплату пенсії надходять до головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області за кодами бюджетної класифікації.

Боржник надавав інформацію щодо кількості пенсійних виплат за рішеннями суду на жовтень 2018 року із зазначенням суми заборгованості по ОСОБА_1 39231,23 грн., на листопад 2018 року із зазначенням суми заборгованості по ОСОБА_1 39231,23 грн., на грудень 2018 року із зазначенням суми заборгованості по ОСОБА_1 42101,23 грн. У грудні ОСОБА_1 отримала пенсію за грудень.

Судом також встановлено, що 27.05.2019 року державний виконавець звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про заміну способу та порядку виконання вищезазначеного рішення суду.

У задоволенні вказаної заяви відмовлено у повному обсязі ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року у справі 805/3311/18-а.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З правового аналізу вказаної норми випливає, що державний виконавець може застосовувати передбачені у ній заходи примусового впливу (штраф, направлення повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення) лише у разі невиконання боржником рішення без поважних причин.

Відповідно до статей 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 1 «Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління ПФУ від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, передбачено, що Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд) Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Відповідно до матеріалів справи Селидовське об`єднане управління ПФУ Донецької області надавало інформацію щодо кількості пенсійних виплат за рішеннями суду на жовтень 2018 року із зазначенням суми заборгованості по ОСОБА_1 39231,23 грн., на листопад 2018 року із зазначенням суми заборгованості по ОСОБА_1 39231,23 грн., на грудень 2018 року із зазначенням суми заборгованості по ОСОБА_1 42101,23 грн. У грудні 2018 року позивач отримала поточну пенсію за грудень.

Суд зазначає, що сума заборгованості боржника перед позивачем обліковується у боржника та має бути виплачена згідно з вимогами та на умовах окремого порядку відповідно до п. 15 постанови КМУ від 08.06.2016р. №365 із змінами, внесеними постановою КМУ віл 25.04.2018 №335 (а.с. 16, 17).

Нажаль, станом на момент розгляду даної справи Кабінетом міністрів України вказаний порядок так і не прийнято.

Боржником вказано про те, що з Державного бюджету України не виділені кошти на фінансування сум пенсій для виплати, обчислених органами Пенсійного фонду України відповідно до вказаного порядку.

Згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про [...] накладення штрафу належать до [...] відповідальності [...] за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії […].

У теорії права під юридичною відповідальністю розуміються передбачені законом вид і міра державно-владного (примусового) зазначення особою втрат благ особистого, організаційного і майнового характеру за вчинене правопорушення.

Підстави юридичної відповідальності - це сукупність обставин, наявність яких робить юридичну відповідальність можливою та повинною.

Відсутність сукупності таких обставин виключає її. Можливість звільнення від відповідальності зафіксована нормами права.

Згідно статті 75 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», в редакції Закону України №2417-VIII від 15.05.2018 року, особа не несе відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі, якщо таке невиконання, сталося з поважних причин.

З урахуванням встановлених у справі обставин та на підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення боржником в частині виплати cуми пенсії за минулі періоди за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2018р. по справі № 405/3663/13-а (касаційне провадження К/9901/1598/18).

Суд зазначає, що органи Пенсійного фонду України лише здійснюють фактичну виплату громадянам коштів, які надходять із Державного бюджету України.

Водночас, на підставі ч. 1,3,5 ст. 18 Закону № 1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 3 вказаної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 10) звертатися до суду із заявою (поданням) про роз`яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог ч.ч. 1-2 та абз.3 ч.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не допущено бездіяльності під час виконання виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 57879608.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача відповідно відповідно до абзацу 3 п. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» направити до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 57879608, то суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки ця вимога є похідною від першої вимоги позивача (вчинення цих дій можливе лише після вчинення примусових дій, передбачених у ч.ч. 1-3), у задоволенні якої судом відмовлено.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне рішення складено 23 серпня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.І. Бабіч