Справа № 712/9264/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2019 року

Київ

справа №712/9264/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34223/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.,

розглянув в порядку письмового провадженння справу

за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2017 року, ухвалену у складі судді Мельник І. О., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Мельничука В.П. (головуючий), Лічевецького І. О., Мацедонської В. Е.

І. Суть спору:

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Черкаської міської ради № 3-151 від 29 вересня 2011 року "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) та тютюнових виробів на території міста Черкаси".

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 29 вересня 2011 року Черкаською міською радою було прийнято рішення № 3-151 про обмеження реалізації алкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) та тютюнових виробів на тери торії міста Черкаси. Підпункт 2.1 п. 2 зазначеного Рішення передбачає «Заборонити продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів в закладах торгівлі, на території парків і скверів з 22 години до 08 години». Про зміст вказаного Рішення Позивачеві стало відомо у липні 2016 року, під час відвідування магазину «Продукти- 70» торгівельної мережі АТБ. Позивач вважає Рішення в зазначеній частині протиправним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечить нормам та вимогам діючого законодавства України.

3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 29 вересня 2011 року Черкаською міською радою прийнято рішення № 3-151 про обмеження реалізації алкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) та тютюнових виробів на території міста Черкаси.

5. Підпунктом 2.1 п. 2 зазначеного рішення передбачено заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів в закладах торгівлі, на території парків і скверів з 22 години до 08 години.

6. Позивач звернулася із скаргою до адміністрації ТОВ «АТБ - маркет», оскільки при здійсненні покупок 10.07.2016 їй було відмовлено як споживачу у продажу алкогольних напоїв у нічний час у магазині «Продукти-70» ТОВ «АТБ-маркет», що розташований за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 239.

7. Листом № 18/07/2016-1 від 18.07.2016 року адміністрацією ТОВ «АТБ - маркет» повідомлено ОСОБА_1 про те, що підпунктом 2.1 п. 2 рішення Черкаської міської ради № 3-151 від 29.09.2011 року заборонено продаж алкогольних напоїв у нічний час.

8. Вважаючи вказане рішення Черкаської міської ради в зазначеній частині протиправним, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

9. Соснівський районний суд м. Черкаси постановою від 07 лютого 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовив.

10. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення Черкаської міської ради № 3-151 від 29.09.2011 прийняте від імені та в інтересах територіальної громади з метою врахування інтересів жителів міста Черкаси, забезпечення належного житлового простору, запобігання конфліктних ситуацій.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

11. Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подала касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

12. У скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судове рішення та ухвалити рішення про задоволення позову.

13. Касаційна скарга обґрунтована тим, що питання обмеження торгівлі (реалізації) алкогольними напоями є предметом законодавчого регулювання та реалізується виключно парламентом шляхом прийняття законодавчого акту, оскільки жодним законодавчим актом не визначено повноважень органу місцевого самоврядування щодо встановлення постійних часових обмежень щодо торгівлі (реалізації) алкогольних і слабоалкогольних напоїв.

14. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

V. Джерела права й акти їх застосування

15. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Згідно з ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

17. Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

18. Відповідно до п. 44 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься становлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

19. Згідно з ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" вид господарської діяльності - виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами підлягає ліцензуванню відповідно до спеціальних законів. Суб`єкт господарювання зобов`язаний провадити певний вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до встановлених для цього виду діяльності ліцензійних умов. Ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, положення якого встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші вимоги для провадження певного виду господарської діяльності (ст. 8 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності").

20. Статтею 15-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів» передбачено, що обмеження шкідливого впливу споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється шляхом реалізації правових (законодавчих), економічних, медичних та адміністративних заходів, зокрема, створення економічних та правових умов, що сприяють зменшенню споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

21. Відповідно до статі 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів» встановлено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

22. При цьому, згідно з частиною першою статті 2 КАС України (в редакції чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

23. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 3 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

24. За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

VI. Висновок Верховного Суду

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, Суд керується таким.

26. Суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

27. Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

28. Право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

29. Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факт їх порушень.

30. Відповідно до частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

30.1. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

31. Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв`язку умови порушення її прав.

32. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

33. В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

34. Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

35. Як вбачається з оскаржуваного рішення Черкаської міської ради № 3-151 від 29 вересня 2011 року "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) та тютюнових виробів на території міста Черкаси", вказане рішення не має відношення до позивача та жодним чином не порушує її прав та законних інтересів, оскільки даним рішенням забороняється продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) та тютюнових виробів в нічний час з 22.00 до 8.00 години в підприємствах торгівлі (крім закладів ресторанного господарства).

36. Так, Черкаська міська рада прийнятим рішенням не здійснює владних управлінських функцій щодо позивача. В даному випадку міська рада здійснює владні управлінські функції щодо суб`єктів підприємницької діяльності. Саме суб`єктам підприємницької діяльності відповідач своїм рішенням обмежив реалізацію алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива та тютюнових виробів в нічний час.

37. Позивач дійсно є споживачем, однак, рішення відповідача розповсюджується лише на суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюються роздрібною торгівлею алкогольними, слабоалкогольними напоями, пивом та тютюновими виробами. Позивач не є суб`єктам підприємницької діяльності та не займається роздрібною торгівлею алкогольними, слабоалкогольними напоями, пивом та тютюновими виробами, тому на неї не розповсюджується оскаржуване рішення відповідача.

38. Крім того, основним місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , на яке не розповсюджується рішення Черкаської міської ради, яким забороняється реалізація алкогольних напоїв з 22:00 до 08:00 годин.

39. Одноразове відвідування позивачем магазину «Продукти-70» ТОВ «АТБ» в нічний час, де їй було відмовлено у продажу алкогольних напоїв, Верховний Суд не розцінює як порушення прав та інтересів позивача, оскільки вона могла вільно скористатись правом на придбання алкоголю в нічний час в закладах ресторанного господарства, що відповідає праву споживача на вільний вибір товарів та послуг.

40. Правові висновки суду щодо правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, є передчасними та підлягають виключенню із мотивувальної частини судового рішення.

41. Щодо посилання скаржника на незастосування судами попередніх інстанцій правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24 травня 2016 року у справі №2а-54/10, колегія суддів зазначає, що обставини у даній справі є відмінними від тих, за якими було ухвалено вказану вище постанову Верховного суду України, на яку посилається позивач.

42. Таким чином, доводи, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду справи, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

43. Зважаючи на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, але із помилковою мотивацією прийнятих судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне змінити судові рішення в мотивувальній частині.

44. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

45. За правилом частин першої, другої статті 351 указаного Кодексу підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

46. Таким чином, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої й апеляційної інстанцій - зміні у мотивувальній частині. В іншій частині оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

VII. Судові витрати

47. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 260, 341, 343, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2017 року, та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі № 712/9264/16-а змінити в частині мотивування рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і викласти відповідне мотивування у редакції цієї постанови.

3. В іншій частині постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2017 року, та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі № 712/9264/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова