Справа № 826/4766/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 серпня 2019 року № 826/4766/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація»
доУправління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправною та скасування вимоги,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація» (далі - позивач/ ПрАТ «Українська автомобільна корпорація») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі -відповідач), в якому просить суд (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати протиправною та скасувати вимогу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07.03.2018 №001881-18, складену головним спеціалістом Скотською О.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №826/4766/18.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до всіх нормативно-правових актів, дозвіл видається строком на п`ять років та не може бути обмежений до затвердження схеми розміщення рекламних носіїв на території міста, а строк дії дозволу може бути обмежений лише на підставі заяви на отримання/продовження дозволу, написаної в даному випадку самим позивачем. Представник позивача стверджує, що дозвіл діє до затвердження схеми розміщення рекламних носіїв на території міста, однак не вказано на території якого міста.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав правомірності прийнятого рішення, оскільки позивач всупереч нормам права розміщує засіб зовнішньої реклами, який спрямований на формування та підтримання обізнаності споживачів реклами та їх інтерес щодо товару, який реалізується позивачем відповідно до його господарської діяльності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Українська автомобільна корпорація" на підставі заяви від 04 травня 2006 року № 14707 виданий дозвіл № 12804-06 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), розміри 6.000 х 3.000 загальною площею 36.0000 кв.м., кількість площин 2, зовнішнє підсвічування, що розташований за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 500 м. від зупинки СК «Динамо».

На підставі Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2016 року №787 термін дії вказаного дозволу було продовжено з 01 лютого 2016 року по 31 січня 2021 року, дозвіл дійсний при наявності узгоджувальної частини, до затвердження схем розміщення рекламних носії на території міста.

05 березня 2018 року за результатами обстеження Голосіївського району міста Києва провідним фахівцем Комунального підприємства "Київреклама" складено акт обстеження, яким виявлено порушення Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (із змінами та доповненнями), Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 (із змінами та доповненнями), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року №37/6253 (із змінами і доповненнями), Правил розміщення рекламних засобів у місті Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №223/2445, Порядку розміщення вивісок у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №224/2446, а саме - розміщення спеціальної тимчасової/стаціонарної конструкції (щита, що стоїть окремо) після закінчення терміну дії дозволу або скасування (п.17.2 "В"), тобто самовільно встановлений.

07 березня 2018 року Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано вимогу №001881-18, відповідно до якої, на підставі пункту 3 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2016 року №787 та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2017 року №1689 зобов`язано здійснити демонтаж конструкції - щита, розміщеного на підставі дозволу №12804-06 від 13 лютого 2006 року.

Вважаючи вказану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Порядок розміщення реклами в місті Києві, затверджений рішенням Київської міської ради №37/6253 від 22 вересня 2011 року (далі по тексту - Порядок №37/6253), розроблено відповідно до законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про столицю України - місто-герой Київ", "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", "Про рекламу", "Про автомобільні дороги", "Про прискорений перегляд регуляторних актів, прийнятих органами та посадовими особами місцевого самоврядування", Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (із змінами і доповненнями) (далі по тексту - Типові правила), та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог пункту 1.3 Порядку №37/6253 дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу реклами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами; самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, що розміщується без наявності виданого у встановленому порядку дозволу; після прийняття виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) розпорядження про відмову у продовженні терміну дії дозволу або його скасування. Не вважається самовільно встановленим рекламний засіб протягом часу розгляду заяви розповсюджувача реклами про продовження строку дії дозволу до моменту прийняття виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) відповідного рішення за такою заявою; самовільно встановлена спеціальна конструкція - спеціальна конструкція, що розміщується на майні або території підприємств комунальної власності або на внутрішній поверхні кабін ліфтів будинків комунальної власності та використовується для розміщення реклами без наявності Дозволу на розміщення реклами. Не вважається самовільно встановленою спеціальна конструкція, що розміщується протягом часу розгляду заяви розповсюджувача реклами про продовження строку дії Дозволу на розміщення реклами.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №37/6253 дозвільний орган, зокрема, розробляє в межах компетенції нормативно-правові акти, спрямовані на регулювання діяльності у сфері реклами, вносить пропозиції щодо зміни та/або доповнення до цього Порядку; здійснює контроль за дотриманням вимог цього Порядку щодо розміщення зовнішньої реклами, вимагає усунення виявлених порушень.

Згідно пункту 5.5 розділу ІІ Порядку №37/6253 дозвіл надається на п`ять років, якщо менший строк не зазначений у заяві.

Пунктом 6.5 розділу ІІ Порядку №37/6253 передбачено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням РЗ.

У відповідності до вимог пункту 16.1 розділу ІІ Порядку №37/6253 дозвіл скасовується на підставі відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до закінчення строку його дії: за письмовою заявою розповсюджувача реклами; у разі невикористання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців; у разі якщо дозвіл не переоформлено у встановленому порядку. Перелік підстав для скасування дозволу є вичерпним.

Згідно пункту 16.4 розділу ІІ Порядку №37/6253 протягом трьох днів з моменту отримання рішення про скасування дозволу розповсюджувач реклами зобов`язаний демонтувати РЗ, дозвіл на розміщення якого було скасовано.

Відповідно до вимог пункту 17 розділу ІІ Порядку №37/6253 демонтаж у цьому Порядку означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення РЗ разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання РЗ не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва.

Демонтаж РЗ є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення РЗ) або усунення порушень договірних зобов`язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами РЗ), а також засобом усунення порушень в інших випадках.

Пунктом 17.2 розділу ІІ Порядку №37/6253 визначено, що демонтаж РЗ здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках, зокрема, у разі виявлення самовільно встановлених РЗ.

Вимогами 17.4 розділу ІІ Порядку №37/6253 встановлено, що у вказаних у пункті 17.2 цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника РЗ неможливо встановити) демонтаж РЗ має бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за - власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами. Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а), б), г), д), ж), з) пункту 17.2 цього Порядку до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу.

Відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюють Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (далі по тексту - Правила №2067).

Пунктами 23, 24 Правил №2067 передбачено, що дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві. Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Підставою для направлення ПАТ "Українська автомобільна корпорація" вимоги від 07 березня 2018 року № 001881-18 слугувало те, що після закінчення дії дозволу позивач не демонтував рекламний засіб.

Позивач вважає, що дозвіл № 12804-06 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами є чинним до 31 січня 2021 року, а встановлені Київською міською радою обмеження щодо терміну його дії є нікчемними.

Такий висновок ПАТ "Українська автомобільна корпорація" обґрунтовує тим, що термін дії дозволу на розміщення реклами не може бути меншим ніж п`ять років згідно з п. 23 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 та п. 5.5 Порядку.

Вказані норми права передбачають, що дозвіл надається на п`ять років, якщо менший строк не зазначений у заяві.

Разом з тим, в даному випадку мала місце не видача дозволу № 12804-06 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами, а продовження строку його дії.

Порядок продовження строку дії дозволу визначений у розділі 9 Порядку. Відповідно до абз. 1 п. 9.1 Порядку строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається державним адміністратором за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 № 1176 "Про затвердження форми заяви на одержання суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру" (із змінами і доповненнями), не пізніше, ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу разом із оригіналом зареєстрованого дозволу.

Згідно з п. 9.2 Порядку дозвільний орган протягом п`яти робочих днів з дати одержання заяви державного адміністратора про продовження строку дії дозволу розглядає її та надає пропозиції з проектом відповідного розпорядження до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для прийняття рішення.

Продовження строку дії дозволу допускається за умови відповідності місця розташування та типу РЗ схемі розміщення рекламоносіїв, що входить до складу відповідного паспорта вулиці, затвердженого в установленому порядку.

Вимог до терміну, на який може бути продовження дію дозволу, розділ 9 Порядку не встановлює.

Поширення позивачем вимог п. 5.5 Порядку на випадки продовження дії дозволу, а не видачі його вперше, суд вважає необґрунтованими.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 9.2. Порядку продовження строку дії дозволу допускається за умови відповідності місця розташування та типу РЗ схемі розміщення рекламоносіїв, що входить до складу відповідного паспорта вулиці, затвердженого в установленому порядку.

Рішенням Київської міської ради від 26 січня 2012 № 20/7357 було затверджено Концепцію розвитку зовнішньої реклами в місті Києві. Згідно з п. 1.6 вказаної Концепції, її реалізація включає, зокрема, такий стратегічний напрямок, як впровадження схем розміщення рекламоносіїв на території міста з урахуванням експлуатаційних вимог до розміщення останніх.

Положеннями п. 3 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2016 року № 787, яким позивачу продовжено термін дії дозволу, установлено, що дозволи, строк дії яких продовжено згідно з додатком до цього розпорядження, є дійсними до закінчення строку їх дії, а в разі затвердження схем розміщення рекламоносіїв на території міста та експлуатаційних вимог до їх розміщення, а також змін у загальноміських вимогах (підходах) щодо розташування зовнішньої реклами, які зумовлюють неможливість розташування відповідних рекламних засобів, - до затвердження таких схем чи настання таких змін у загальноміських вимогах (підходах).

Таким чином, обов`язковою умовою продовження дії дозволу на час видачі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2016 року № 787 була відповідність місця розташування та типу РЗ схемі розміщення рекламоносіїв, що входить до складу відповідного паспорта вулиці. Концепцією розвитку зовнішньої реклами в місті Києві передбачено перехід до впровадження саме схем розміщення рекламоносіїв на території міста. З огляду на вказані обставини суд вважає обґрунтованим встановлення обмеження строку дії дозволу № 12804-06 - до затвердження схеми розміщення рекламних носіїв.

Крім того, ПАТ "Українська автомобільна корпорація" не оскаржувало розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2016 року № 787 в частині обмеження терміну дії дозволу № 12804-06.

Вимоги позивача ґрунтуються також на тому, що в дозволі не вказано до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території якого саме міста він продовжує діяти.

Надаючи правову оцінку вказаному доводу позивача, суд враховує, що рекламний засіб ПАТ "Українська автомобільна корпорація" розміщений на території міста Києва, розпорядження від 31 серпня 2016 року № 787 про продовження терміну дії дозволу № 12804-06 видав орган, повноваження якого поширюються виключно на м. Київ, вказане розпорядження видане, у тому числі відповідно до Концепції розвитку зовнішньої реклами в місті Києві, яка передбачає впровадження схем розміщення рекламоносіїв на території міста. Наведені обставини у своїй сукупності вказують на відсутність обґрунтованих сумнівів у тому, що дозвіл № 12804-06 діє до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території саме міста Києва, а не будь якого іншого міста.

ПАТ "Українська автомобільна корпорація" вказує також на те, що розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2017 року № 1679 є регуляторним актом, а тому підлягало оприлюдненню у встановленому законом порядку.

Проте, правомірність прийняття вказаного розпорядження не є предметом дослідження в межах даного позову.

Натомість позивач не надав доказів скасування розпорядження від 26 грудня 2017 року № 1679 з підстав порушення вимог щодо його оприлюднення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в тексті постанови від 18 липня 2019 року по справі №826/4757/18, за позовом позивача до відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства "Українська автомобільна корпорація" відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 27 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян