Справа № 440/2283/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2283/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27.06.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області (надалі також відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 34 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 13.06.2019 "Про розгляд та затвердження проекту землеустрою", яким Великобагачанською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області відмовлено гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5302 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) наданих у власність та користування в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області;

- зобов`язати Великобагачанську селищну раду Великобагачанського району Полтавської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5302 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) наданих у власність та користування в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області та передати у власність гр. ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ним подано до відповідача клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5302 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) наданих у власність та користування в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області. Однак, рішенням від 13.06.2019 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою. Вказане рішення вважає протиправним, просить скасувати його та зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2283/19, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

22.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.68-70), у якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що було виявлено підтверджуючу документацію, щодо перебування у користуванні даної земельної ділянки інших громадян.

12.08.2019 представник позивача надав до суду відповідь на відзив (а.с.107-110), в якому надав спростування доводам відповідача.

Позивач у судове засідання не прибув. Представник позивача в судове засідання з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача в порядку письмового провадження.

Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.11.2018 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області звернувся гр. ОСОБА_1 із заявою, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,7 га, в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області (а.с.24).

Рішенням 26 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної ради від 12.12.2019 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 " вирішено надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,7 га для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля), ненаданих у власність та користування в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області (а.с.25).

Проект був розроблений і, в подальшому, була здійснена державна реєстрація земельної ділянки із присвоєнням кадастрового номеру НОМЕР_1 (а.с.18-59).

Позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5302 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області (а.с.71).

Рішенням 34 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 13.06.2019 "Про розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 " вирішено за результатами поіменного голосування депутатів Великобагачанської селищної ради по заяві громадянина ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_1 , а саме: за - 0, проти - 18, утримались - 0, не приймали участь у голосуванні -1, відсутні - 8, рішення про розгляд і затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 вважати не прийнятим (а.с.61).

Позивач не погодився з відмовою Великобагачанської селищної ради у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 Земельного кодексу України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 Земельного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 117 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з ч.5 ст. 118 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 Земельного кодексу України).

При цьому, статтею 186 Земельного кодексу України унормовано стадії погодження та затвердження документації із землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч.5,6,8 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Відповідно до частин першої, шостої, десятої та тринадцятої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Відповідно до пункту ґ) частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою.

За приписами частини 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Аналізуючи вказані вище положення суд зазначає, що законом унормовано або прийняття позитивного рішення по суті заяви або відмови по суті, при цьому, слід враховувати, що у даному аспекті процедура погодження проекту землеустрою передує процедурі затвердження.

Відповідачем, на виконання приписів ч.2 ст. 77 КАС України, до суду не надано жодних доказів стосовно того, що проект землеустрою позивача не було погоджено та про що є відповідний висновок про відмову.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням 34 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 13.06.2019 "Про розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 " вирішено за результатами поіменного голосування депутатів Великобагачанської селищної ради по заяві громадянина ОСОБА_1 про розгляд і затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 вважати не прийнятим (а.с.61).

Відтак, рішення відповідача від 13.06.2019 у даній формі не відповідає вимогам Земельного кодексу України, оскільки за результатом розгляду вказаного проекту приймається рішення про затвердження, або ж відмова у його затвердженні з підстав невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відсутність же належним чином оформленого рішення Великобагачанської селищної ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Враховуючи обставини справи, Великобагачанська селищна рада, не прийнявши рішення за результатом розгляду поданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у порядку, встановленому Земельним кодексом України, діяла всупереч вимогам чинного законодавства.

Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Всупереч вимог даної статті, відповідач не довів та не обґрунтував суду правомірність прийнятого відносно позивача оскаржуваного рішення.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність у спірних відносинах порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин.

На підставі зазначеного, суд вважає оскаржуване рішення Великобагачанської селищної ради протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, оскільки відповідачем не прийнято жодного з тих рішень, які передбачені у статті 123 ЗК України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5302 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом наведеної норми встановлення обов`язку суб`єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення є правом суду, що розглядає справу, та може застосовуватись у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятись чи навмисно затягувати виконання судового рішення.

У даній справі відповідні обставини відсутні, а тому суд не знаходить підстав для застосування заходів судового контролю, а тому в цій частині слід відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 384,20 грн.

Надаючи оцінку клопотанню позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 11400,00 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною четвертою зазначеною статті Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів взаємозв`язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

Представником позивача надано до суду копію договору про надання правової допомоги від 21.06.2019, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (а.с.62).

До договору сторонами складений перелік послуг, що зобов`язується надати адвокат (а.с.63-64), а також попередній розрахунок таких послуг.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками надання правової допомоги, сторонами складений й підписаний акт виконаних робіт (наданих послуг) від 12.08.2019, у якому зазначено, що роботи виконані на суму 11400,00 грн (а.с.98).

Також представником позивача наданий ордер ПТ №149192 на надання правової допомоги (а.с.88), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.89).

Відповідно до квитанції №12 від 12.08.2019 адвокатом Кумечко М.С. отримано від ОСОБА_1 кошти в сумі 11400,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги та акту виконаних робіт від 12.08.2019 (а.с.99).

Судом встановлено, що надаючи правничу допомогу ОСОБА_1 , адвокатом Кумечко М.С. складено три аналогічних за змістом адміністративних позови (у справах: №440/2488/19, №440/2283/19, №440/2467/19), що передбачало опрацювання однієї і тієї ж законодавчої бази, формування ідентичної правової позиції, а отже, не потребувало витрачання нею того часу, що вказаний в акті виконаних робіт, оскільки здійснена робота є повністю тотожною тій, що проведена під час підготовки матеріалів у справі №440/2283/19. Зміст складених за наслідками наданої правової допомоги є повністю однаковим, за винятком ідентифікаційних даних позивачів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що матеріали справи все ж містять документальне підтвердження факту складання адміністративного позову, складання та направлення адвокатських запитів, участі у судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу - в розмірі 4700,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області (вул. Каштанова, 20, смт. Велика Багачка, Великобагачанський район, Полтавська область, 38300, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 34 сесії 7 скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 13.06.2019 "Про розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Великобагачанську селищну раду Великобагачанського району Полтавської області () розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства площею 1,5302 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) наданих у власність та користування в межах села Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4700,00 (чотири тисячі сімсот гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко