Справа № 805/3867/16-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №805/3867/16-а

адміністративне провадження №К/9901/30084/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Мирноградвугілля» на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року (судді: Сіваченко І.В., Шишов О.О., Чебанов О.О.) у справі №805/3867/16-а за позовом Державного підприємства «Красноармійськвугілля» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску,

У С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2016 року Державне підприємство «Красноармійськвугілля» (далі - Підприємство, позивач у справі, скаржник у справі) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - податковий орган, відповідач у справі), Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 вересня 2016 року №Ю-25-23, якою визначено недоїмку зі сплати єдиного внеску у розмірі 1 244 160,82 гривень, зобов`язати Красноармійську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області зарахувати на особовий рахунок позивача у справі в електронному кабінеті платників податків сплачені підприємством протягом травня-серпня 2016 року суми єдиного соціального внеску у розмірі 449 506,06 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року залучено в якості відповідача в цій справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, враховуючи, що платника податку передано на облік до Інспекції у м. Дніпропетровську.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 11 вересня 2017 року здійснено заміну первинного відповідача у справі - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на її правонаступника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Звертаючись до суду позивач заявлені позовні вимоги обґрунтував тим, що в червні 2016 року з відомостей відображених в електронному кабінеті платників податків Підприємства стало відомо про не зарахування Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС на особовий рахунок підприємства сплачених протягом травня-серпня 2016 року сум єдиного соціального внеску у розмірі 449 506,06 гривень.

01 лютого 2017 року постановою Донецького окружного адміністративного суду позов задоволено, визнано противоправною та скасовано вимогу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про сплату боргу (недоїмки) від 05 вересня 2016 року № Ю-25-23; зобов`язано Красноармійську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області зарахувати на особовий рахунок Підприємства сплачені ним протягом травня-серпня 2016 року суми єдиного соціального внеску у розмірі 449 506,06 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що якщо єдиний внесок сплачено з рахунку відокремленого підрозділу, який знаходиться в складі юридичної особи (бо використовується частина мови - "у тому числі"), то такий платіж зроблено самою юридичною особою. Таким чином, сплата ДП "Красноармійськвугілля" єдиного соціального внеску через рахунок його Відокремленого підрозділу "Стандарт" не може підпадати під дію заборони на передачу повноважень зі сплати єдиного соціального внеску третім особам, передбачену частиною 9 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - підприємство не передавало своїх обов`язків зі сплати єдиного соціального внеску третім особам, а сумлінно виконувало їх у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що законодавством чітко визначено порядок сплати єдиного внеску безпосередньо платником єдиного внеску. Передача платниками податків єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків передбачених законодавством.

Не погоджуючись із прийнятим рішеннями суду апеляційної інстанцій, Державне підприємство «Мирноградвугілля» (правонаступник Державного підприємства «Красноармійськвугілля») подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що системний аналіз норм Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб-підприємців та громадських формувань» свідчить про те, що єдиний внесок сплачений з рахунку відокремленого підрозділу, який знаходиться в складі юридичної особи, то такий платіж здійснюється в складі самої юридичної особи.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Державне підприємство Красноармійськвугілля зареєстроване у якості юридичної особи, ідентифікаційний код: 32087941, місцезнаходження: 85323, м. Мирноград, вул. Ватутіна, 1, Донецька область.

В період з 01 січня 2016 року по 15 вересня 2016 року позивач перебував на обліку в податковому органі у м. Донецьку, з 16 вересня 2016 року по 31 грудня 2016 року за місцем основного податкового обліку знаходився на обліку у податковому органі у м. Дніпропетровську. З 01 січня 2017 року позивач перебуває на податковому обліку у Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Судами встановлено, що в червні 2016 року з електронного кабінету платників податків Підприємства стало відомо про не зарахування відповідачем у справі на особовий рахунок підприємства сплачених протягом травня-серпня 2016 року сум єдиного соціального внеску у розмірі 449 506,06 гривень.

Також колегією суддів встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко В.В. від 23 березня 2016 року в рамках ВП №50565935 накладено арешт на майно позивача у справі та оголошено заборону на його відчуження.

У зв`язку із накладенням арешту на кошти, позивач всі фінансові операції здійснює через поточний рахунок відокремленого підрозділу «Стандарт» державного підприємства Красноармійськвугілля (код за ).

Цей порядок розрахунків передбачено п.3.3.1 Доповнення до Положення про ВП «Стандарт» державного підприємтсва Красноармійськвугілля, відповідно до якого підприємство має право використовувати рахунки підрозділу в установах банків для здійснення будь-яких безготівкових операції з коштами підприємства та пов`язаних з основною діяльністю підприємства, у тому числі отримання та розпорядження коштами від реалізації вугільної продукції, для виплати заробітної плати, сплати обов`язкових платежів, податків, зборів, внесків, здійснення оплати за фінансовими зобов`язаннями з контрагентами та інші операції, пов`язані з основною діяльністю підприємства.

ВП «Стандарт» є структурною одиницею позивача у справі, яке діє на підставі положення, затвердженого підприємством і не має статусу юридичної особи.

Обчислення та сплата позивачем єдиного внеску протягом травня-серпня 2016 року у зазначеному розмірі підтверджується наданими суду звітами про нарахування єдиного внеску за період січень-серпень 2016 року та платіжними дорученнями №1114 від 26.08.2016 на суму 150 грн.; №868 від 04.08.2016 на суму 23 782,49 грн.; №882 від 04.08.2016 на суму 1 194 грн.; № 1111 від 26.08.2016 на суму 46 004,90 грн.; № 1030 від 25.08.2016 на суму 2 221,63 грн.; № 1045 від 25.08.2016 на суму 1 627,22 грн.; № 1044 від 25.08.2016 на суму 119 998,42 грн.; № 1086 від 25.08.2016 на суму 2 765,69 грн.; № 667 від 02.07.2016 на суму 25 702,40 грн.; № 668 від 02.07.2016 на суму 360 грн.; № 732 від 11.07.2016 на суму 20 726,79 грн.; № 843 від 29.07.2016 на суму 18 000,00 грн.; № 754 від 11.07.2016 на суму 8,00 грн.; № 766 від 20.07.2016 на суму 2 131,28 грн.; № 844 від 29.07.2016 на суму 701,00 грн.; № 731 від 11.07.2016 на суму 300,27 грн.; № 462 від 02.06.2016 на суму 562,00 грн.; № 464 від 02.06.2016 на суму 527,00 грн.; № 461 від 02.06.2016 на суму 19 447,03 грн.; № 463 від 02.06.2016 на суму 100 грн.; № 470 від 02.06.2016 на суму 42 275,43 грн.; № 577 від 21.06.2016 на суму 21 670,10 грн.; № 512 від 07.06.2016 на суму 339,00 грн.; № 574 від 21.06.2016 на суму 2 355,96 грн.; № 578 від 21.06.2016 на суму 190 грн.; № 471 від 02.06.2016 на суму 700,65 грн.; № 460 від 02.06.2016 на суму 1 818,00 грн.; № 385 від 27.05.2016 на суму 31 815,41 грн.; № 308 від 20.05.2016 на суму 30 300,00 грн.; № 257 від 17.05.2016 на суму 15 871,09 грн.; № 390 від 27.05.2016 на суму 792,00 грн.; № 356 від 24.05.2016 на суму 13 335,00 грн.; № 314 від 20.05.2016 на суму 949,30 грн.; № 386 від 27.05.2016 на суму 584 грн.; № 258 від 17.05.2016 на суму 200,00 грн.

08 червня 2016 року листом за вих.№10-5/182 позивач у справі звернувся до податкового органу з проханням про зарахування сум єдиного соціального внеску, сплачених від імені Відокремленого підрозділу «Стандарт» державного підприємства «Красноармійськвугілля».

Відповіді на зазначений лист податковим органом не надано.

01 вересня 2016 року листом за вих.№ 10-5/263 позивач у справі повторно звернувся до податкового органу з проханням про зарахування сум єдиного соціального внеску, сплачених від імені Відокремленого підрозділу «Стандарт» державного підприємства «Красноармійськвугілля».

Відповіді на вказаний лист податковим органом також не надано.

В якості обґрунтування підстав здійснення платежів по єдиному соціальному внеску з рахунків відокремленого підрозділу «Стандарт» підприємство обґрунтувало арештом основних своїх рахунків.

13 вересня 2016 року Підприємством було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 вересня 2016 року № Ю-25-23, відповідно до якої податковим органом визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у сумі 1 244 160,82 гривень.

20 вересня 2016 року позивач звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Донецькій області на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 вересня 2016 року № Ю-25-23.

Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 06 жовтня 2016 року вих.№5624/10/05-99-10-01-12-1 залишено скаргу без розгляду у зв`язку з тим, що позивач звернувся із вказаною скаргою не до того органу доходів і зборів, який є органом вищого рівня, відносно Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку,

Відповідно до статті 2 Закону №2464 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2).

Виключно цим Законом визначаються зокрема: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску (частина друга статті 2).

Серед визначених статтею 3 Закону №2464 принципів збору та ведення обліку єдиного внеску наступні: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Пунктом першим частини першої статті 4 Закону №2464 до платників єдиного внеску віднесено роботодавців, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

До визначених частиною другою статті 6 Закону №2464 обов`язків платника єдиного внеску зокрема віднесено: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 4).

Частиною четвертою статті 8 Закону №2464 визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VІ, якою передбачено, що:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування (перша половина першого речення частини п`ятої статті 9);

- для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина шоста статті 9);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9);

- днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9).

Частиною дев`ятою статті 25 Закону №2464 встановлено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Закон №2464, який є спеціальним, покладає на позивача, як платника єдиного соціального внеску (у відповідності до пункту 1 частини першої статті 4), безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).

Водночас, в ході судового процесу у справі встановлені обставини, які унеможливлюють виконання Підприємством зазначеного обов`язку (арешт коштів Підприємства), у спосіб, визначений Законом №2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.

Суд враховує, що спірні правовідносини, які стосуються збору (справляння) єдиного соціального внеску, за своєю суттю є публічно-правовими. При цьому Закон №2464 не передбачає випадків, коли, як у цій справі, існують обставини, що виключають можливість виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.

Тобто має місце ситуація, коли у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску (частина друга статті 2), наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого Законом №2464 обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.

Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).

Суд також виходить з того, що Закон №2464 передбачає можливість звільнення від виконання обов`язків платників єдиного внеску, визначених частиною другою статті 6 цього Закону, у разі перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та подання відповідної заяви (пункт 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Разом з тим, конкретний зміст спірних правовідносин свідчить про те, що Підприємства не мало на меті звільнення від обов`язку зі сплати єдиного внеску за частиною другою статті 6 Закону №2464, натомість, здійснювало пошук шляхів виконання цього обов`язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.

Відповідно до статуту Підприємства, воно утворено з метою виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг для отримання прибутку, що досягається, зокрема, шляхом забезпечення виконання договірних зобов`язань із постачання вугільної продукції на внутрішні та зовнішні ринки та перспективного розвитку та підтримання діючих потужностей виробництва.

В той час як метою відокремлено підрозділу є сприяння здійснення Підприємством встановлених завдань по здійсненню виробничо-господарської, комерційної та інших видів діяльності, передбачених Статутом Підприємства.

Фактично діяльність як і Підприємства, так і його відокремленого підрозділу спрямованні на здійснення завдань встановлених в статуті Підприємства.

Згідно до статті 132 Господарського кодексу України, статті 95 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» відокремлений підрозділ виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Згідно до пункту 20 частини 2 статті 9 Закону України «Про реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» відомості про відокремлений підрозділ не вносяться окремо до Єдиного державного реєстру, а знаходяться у загальній реєстраційній справі юридичної особи. Тобто відокремлений підрозділ не є самостійним учасником господарських відносин і діє виключно від імені юридичної особи і виключно у межах повноважень, наданих йому юридичною особою у положенні. У взаємовідносинах з сторонніми організаціями відокремлений підрозділ виступає лише як представник самої юридичної особи, а отже у взаємовідносинах з самою юридичною особою відокремлений підрозділ не може розглядатись для останньої як третя особа.

В даному випадку, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що якщо єдиний внесок сплачено з рахунку відокремленого підрозділу, який знаходиться в складі юридичної особи (бо використовується частина мови - «у тому числі») , то такий платіж зроблено самою юридичною особою.

Таким чином, сплата Підприємством єдиного соціального внеску через рахунок його Відокремленого підрозділу «Стандарт» не може підпадати під дію заборони на передачу повноважень зі сплати єдиного соціального внеску третім особам, передбачену частиною 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - підприємство не передавало своїх обов`язків зі сплати Єдиного соціального внеску третім особам, а сумлінно виконувало їх у порядку, передбаченому чинним законодавством.

З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, у частині неправильного тлумачення закону та скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, що є підставою для скасування такого судового рішення, а тому касаційна скарга Державного підприємства «Мирноградвугілля» на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного суду України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Мирноградвугілля» задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі №805/3867/16-а скасувати, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду