Справа № 128/1142/16-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №128/1142/16-а

адміністративне провадження №К/9901/11866/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року, прийняту в складі головуючого судді - Саєнко О.Б., та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого - Граб Л.С., суддів - Гонтарука В.М., Білої Л.М.,

у с т а н о в и в :

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. щодо неналежного виконання постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2014 року;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. про закінчення виконавчого провадження від 29 січня 2016 року.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що приймаючи оспорювану постанову про закінчення виконавчого провадження від 29 січня 2016 року, державний виконавець не здійснив всіх заходів, спрямованих на виконання судового рішення. ОСОБА_1 вважає оспорювану постанову передчасною та незаконною.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

4. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року замінено неналежного відповідача - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

5. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року - без змін.

6. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що державним виконавцем вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №606-XIV) заходів з примусового виконання судового рішення, зважаючи на те, що виконати його без участі боржника неможливо. Оспорювана постанова про закінчення виконавчого провадження від 29 січня 2016 року є законною, прийнятою у відповідності до положень пункту 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

8. Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що приймаючи оспорювану постанову про закінчення виконавчого провадження від 29 січня 2016 року, державний виконавець не здійснив всіх заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

IV. Позиція інших учасників справи

9. Відповідач подав письмове заперечення на касаційну скаргу з проханням відмовити в її задоволенні, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

11. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції.

12. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

13. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

15. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31 травня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Радишевська О.Р., Уханенко С.А.

16. Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 13 червня 2019 року касаційну скаргу прийнято до провадження.

17. Ухвалою касаційного суду від 21 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 22 серпня 2019 року.

VI. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

18. Вінницький районний суд Вінницької області постановою від 28 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року, зобов`язав Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06 квітня 2014 року до досягнення ним трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з урахуванням проведених виплат.

19. На виконання зазначеного судового рішення Вінницький районний суд Вінницької області 10 лютого 2015 року видав ОСОБА_1 виконавчий лист №128/4924/14-а.

20. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 19 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №128/4924/14-а від 10 лютого 2015 року. Боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до 26 лютого 2015 року.

21. Листом від 26 лютого 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області повідомило відповідача про неможливість виконання рішення суду, оскільки є незрозумілим порядок і спосіб його виконання, надало розрахунок про перерахунок допомоги по догляду за дитиною з квітня 2014 року по червень 2014 року.

22. 26 лютого 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області звернулося до Вінницького апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду в справі №128/4924/14-а щодо порядку і способу його виконання, в задоволенні якої ухвалою апеляційного суду від 24 березня 2015 року відмовлено.

23. У травні 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області звернулося до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про роз`яснення рішення суду в справі №128/4924/14-а, за результатами розгляду якої Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02 вересня 2015 року скасував ухвалу суду першої інстанції від 01 липня 2015 року та відмовив у задоволенні зазначеної заяви.

24. У подальшому, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із поданням про встановлення способу і порядку виконання рішення суду в справі №128/4924/14-а, в задоволенні якого ухвалою суду від 10 грудня 2015 року відмовлено.

25. Державним виконавцем на адресу Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області були скеровані вимоги про своєчасне та повне виконання постанови суду в справі №128/4924/14-а, а саме від: 18 травня 2015 року, 13 липня 2015 року, 21 вересня 2015 року, 22 грудня 2015 року, 15 січня 2016 року, які боржником не виконано.

26. Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 15 січня 2016 року і від 26 січня 2016 року накладено на боржника штрафи у розмірі 680 грн та 1360 грн за невиконання без поважних причин постанови суду.

27. 28 січня 2016 року головним державним виконавцем та начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області скеровано на адресу Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області повідомлення щодо притягнення посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області до кримінальної відповідальності за ухилення від виконання постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2014 року в справі №128/4924/14-а.

28. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 29 січня 2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №128/4924/14-а, виданого 10 лютого 2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області, на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV.

VІІ. Джерела права й акти їх застосування

29. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

30. Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

31. Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

32. Згідно з частиною першою статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

33. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

34. Частиною третьою статті 75 Закону №606-XIV передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

35. Згідно з частиною третьою статті 49 Закону №606-XIV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

VІІІ. Позиція Верховного Суду

36. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

37. Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

38. З системного аналізу норм законодавства слідує, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення. Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом №606-XIV, зокрема якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом і лише після здійснення необхідних заходів державний виконавець має можливість винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

39. За такого правового регулювання та встановлених обставин, Верховний Суд уважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки державним виконавцем перед винесенням оспорюваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 січня 2016 року вжито всіх допустимих, передбачених Законом №606-XIV заходів примусового виконання судового рішення, зважаючи на те, що виконати рішення без участі боржника неможливо.

40. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не дають підстав уважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми права при вирішенні цього спору.

41. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

42. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

IХ. Судові витрати

43. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року у справі №128/1142/16-а - залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко