Справа № 140/396/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/4846/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Довгої О.І., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі № 140/396/19, прийняте суддею Ковальчук В.Д. у місті Луцьк у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган, управління, відповідач) про визнання протиправним рішення від 19.12.2018 року №01259/02-60-30 та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за вислугою років на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) з дня подачі заяви, тобто з 16.11.2018 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що вказаний Закон має вищу юридичну силу (ч.3 ст.7 КАС України) ніж постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, а перший передбачає як визначальною для набуття права на призначення подібної пенсії календарну вислугу років, якої позивачу не вистарчає.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення, що не відповідає норм матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження, але не взято до уваги відповідь - заперечення на відзив відповідача.

Судом не враховано пільгове обчислення стажу осіб, які проходять військову службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, що є гарантією їх соціальних прав на пільгове пенсійне забезпечення. Жодна норма законодавства не передбачає обмежень.

Маються покликання на ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.11.2015 року у справі №К/800/46432/14 та від 21.03.2017 року у справі №345/3710/16-а, постанову Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №750/9775/16-а та рішення ЄСПЛ «Щокін проти України», «Скордіно проти Італії», «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови».

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

ГУ ПФУ у Волинській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що апеляція не спростовує висновків зроблених в судовому рішенні. Наведено мотиви подібні викладеним в рішенні.

Наведено судові рішення Верховного Суду з аналогічних спірних правовідносин, а щодо постанови Верховного Суду від 27.06.2018 року, то таку не слід брати до уваги, оскільки такою справу направлено на новий розгляд і в ній не міститься висновків щодо застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи в апеляційному провадженні проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.11.1999 року по 29.01.2018 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , розрахунком вислуги років (а.с.12, 33).

Наказом Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» від 29 січня 2018 року №10/ОС-18 «По особовому складу» ОСОБА_1 старшого прапорщика внутрішньої служби молодшого інспектора відділу охорони у відповідності до пп.4 п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з скороченням штатів або проведення організаційних заходів) звільнено зі служби 29 січня 2018 року (а.с.14). Відповідно до цього наказу станом на день звільнення вислуга років позивача становить в календарному обчисленні 19 років 07 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні 25 років 08 місяців 26 днів.

05.03.2018 року позивач звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із пакетом документів та заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії за вислугу років (а.с.32). Однак, листом від 18.04.2018 року №4/207 позивачу було відмолено у направленні таких документів до ГУ ПФУ у Волинській області. Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до Львівського окружного адміністративного суду, який рішенням від 16 жовтня 2018 року у справі №813/3323/18 позов задовольнив повністю та зобов`язав Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України підготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області документи ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (а.с.16-18).

ГУ ПФУ у Волинській області листом №10259/02-60-30 від 19 грудня 2018 року повідомило позивача про те, що відповідно до протоколу від 19 грудня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з тих підстав, що пенсія за вислугу років призначається особам, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема в період з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше. Оскільки на день звільнення зі служби, а саме на 29 січня 2018 року вислуга позивача становить 19 років 07 місяців 28 днів, тому правових підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» немає (а.с.15).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача на день його звільнення зі служби календарна вислуга становить лише 19 років 07 місяців 28 днів, що є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років є правомірними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно стаття 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( далі Закону № 2262-XII ) визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 календарних роки та 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних роки та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Не заслуговує на увагу покликання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393, оскільки судом першої інстанції вірно зазначено, що приписи п.3 даної Постанови суперечать приписам пункту «а» ст.12 Закону №2262-XII, а тому застосуванню підлягає саме Закон №2262-XII, оскільки у відповідності до ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 року у справі №295/6454/17 (провадження №К/9901/17388/18), від 15.08.2019 року у справі №281/459/17 (провадження №К/9901/22632/18), від 10.07.2019 року у справі №1840/3347/18 (провадження №К/9901/14683/19).

Щодо покликання апелянта на постанову Верховного Суду від 27.06.2018 року, то як вірно зазначено відповідачем, така не містить висновків із застосування норм матеріального права, бо справа скерована на новий розгляд.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі №140/396/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді О. І. Довга
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення виготовлено 28.08.2019