Справа № 560/2207/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2207/19
РІШЕННЯ

іменем України

21 серпня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Мартинюк А.В. представника позивача - Ганзюка В.В., представників відповідача - Цимбалюк О.В., Василенка А.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення і картки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Хмельницької митниці ДФС, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400030/2019/01436 від 17.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було придбано у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль марки Skoda, модель - Octavia, WIN/номер НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 1598 куб. см., потужність двигуна 77 кВТ, такий, що був у використанні, 2014 року випуску, за ціною 6000,00 Євро, що підтверджується рахунком-фактурою № 2372/2019 від 10.04.2019. З метою митного оформлення вказаного товару декларантом в інтересах позивача подано до Хмельницької митниці ДФС митну декларацію (далі - МД) від 17.04.2019 № UA400030/2019/015602 та документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), із заявленою митною вартістю за ціною договору. Проте, відповідачем було безпідставно відмовлено у митному оформлені товарів позивачу, оформлено картку відмови в митному оформленні від 17.04.2019 № UA400030/2019/01436 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019. Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019 та картку відмови в митному оформленні від 17.04.2019 № UA400030/2019/01436 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною зазначеною у рахунку - фактурі (інвойс). Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019 та картку відмови в митному оформленні від 17.04.2019 № UA400030/2019/01436.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву від 05.08.2019 відповідач зазначив, що на митний пост «Хмельницький - центральний» Хмельницької митниці ДФС декларантом ОСОБА_2 від імені позивача відповідно до договору на декларування та надання послуг від 06.04.2019 № 06042019 було подано до митного оформлення митну декларацію від 17.04.2019 №UА400030/2019/015602 (на підставі якої було винесено рішення про коригування митної вартості, яке оскаржується) та товаросупровідні документи для митного оформлення автомобіля марки Skoda, модель - Octavia, WIN/номер НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 1598 куб. см., потужність двигуна 77 кВТ, такий, що був у використанні, 2014 року випуску, загальна кількість місць, включаючи водія - 5, призначення - пасажирський (для перевезення людей). Фірма виробник Skoda. Під час митного оформлення транспортного засобу декларантом була застосована процедура електронного декларування. Вартість транспортного засобу згідно рахунку-фактури від 10.04.2019 №2372/2019 становить 6000 Євро. При цьому, до митного оформлення автомобіль було заявлено декларантом самостійно за другорядним методом та рівнем вартості 7200 Євро (згідно висновку авто-товарознавчої експертизи від 16.04.2019 №1230 вартість авто становить 7100 Євро; згідно калькуляції транспортних витрат від 17.04.2019 б/н витрати на транспортування даного автомобіля з Нідерландів складають 100 Євро). За вищезазначеною МД автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) згенеровано ризик за напрямком контролю правильності визначення вартості, зокрема що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел; обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN - кодами: TMBJG9NE8E0173006, валюта - ЕUR, вартість - 8600,00. Також, за результатом опрацювання згенерованого АСАУР ризику щодо невідповідності заявленої декларантом вартості зазначеного вище транспортного засобу вартості ідентичних товарів, у поданих до митного оформлення документах виявлено наступні розбіжності та ознаки відсутності складових митної вартості товарів, зокрема: у рахунку-фактурі від 10.04.2019 №2372/2019 зазначено, що «оплата після підписання контракту». При цьому, банківських платіжних документів, квитанцій, чеків, тощо, які б підтверджували факт оплати за автомобіль, не надано, що не відповідає вимогам пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 МКУ (згідно яких документами, які підтверджують митну вартість товарів, серед інших, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару); країною відправлення автомобіля є Нідерланди, тоді як експортером є компанія ВОТЕХ GMBH 1120, яка знаходиться в Австрії (м. Вена). Крім того, у рахунку-фактурі від 10.04.2019 №2372/2019 зазначено ЕХW (ЕХW «Франко-завод» означає, що зобов`язання продавця щодо поставки вважається виконаним після того, як він надав покупцеві товар на своєму підприємстві (тобто на заводі, фабриці, складі і т.д.). Фірма ВОТЕХ GMBH 1120 знаходиться в Австрії (м. Вена), що не відповідає інформації щодо країни відправлення, яка зазначена у графі 15 МД (Нідерланди); згідно калькуляції транспортних витрат від 17.04.2019 б/н вартість транспортування складає 100 Євро. При цьому, у митного органу наявна інформація, що вартість страхування при знятті автомобіля з обліку в Нідерландах складає близько 80 євро. Таким чином, на думку відповідача документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме - вартості страхування. Інформації, що страхування здійснювалось за рахунок продавця, як зазначено в позовній заяві, також не було надано ні під час митного оформлення, ні під час надання додаткових документів на виконання частини 8 статті 55 МКУ. Документів для підтвердження пробігу автомобіля (наприклад: сервісної книжки, витягу щодо пробігу від дилера, тощо) надано не було. Також відповідач вказав, що під час митного оформлення у Хмельницької митниці ДФС була наявна інформація, що на одометрі автомобіля зазначено недостовірний пробіг, зокрема згідно програмного комплексу ЕLSA (оригінальної ремонтно-інформаційної електронної довідкової системи по ремонту автомобілів Фольксваген, Шкода, Ауді, Сеат) пробіг автомобіля станом на 21.08.2018 становив 105822 км, 22.06.2018 - 102138 км. Таким чином, з 21.08.2018 по 21.04.2019 автомобіль проїхав 142 856 км (за 8 місяців) без проходження технічного обслуговування (близько 595 км. щодня), що на думку відповідача малоймовірно для вищезазначеного автомобіля. З огляду на вище викладене, відповідач вважає прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019 та картка відмови в митному оформленні від 17.04.2019 № UA400030/2019/01436 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак законними та обґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно рахунку-фактури № 2372/2019 від 10.04.2019 придбав у нерезидента компанії ВОТЕХ GMBH 1120, яка знаходиться в Австрії (м. Вена), транспортний засіб марки Skoda, модель - Octavia, WIN/номер НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 1598 куб. см., потужність двигуна 77 кВТ, такий, що був у використанні, 2014 року випуску, за ціною 6000,00 Євро.

З метою митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля, а саме: "легковий автомобіль: марки Skoda, модель - Octavia, WIN/номер НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 1598 куб. см., потужність двигуна 77 кВТ, такий, що був у використанні, 2014 року випуску представником позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано до Хмельницької митниці ДФС митну декларацію від 17.04.2019 № UA400030/2019/015602, згідно з якою заявлено митну вартість автомобіля в розмірі 7200,00 Євро, визначену на основі рахунку - фактури № 2372/2019 від 10.04.2019, калькуляції транспортних витрат б/н від 17.04.2019, висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1230 від 16.04.2019, витягу з веб - сайту Каталогу цін SCHWACKENet № 160517/29855037 від 16.04.2019.

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.04.2019 № К04093652; реєстраційний сертифікат № 450597137 від 18.03.2014, рахунок-фактуру № 2372/2019 від 10.04.2019, калькуляцію транспортних витрат б/н від 17.04.2019, договір про надання послуг митного брокера № 06042019 від 06.04.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA201970/2019/03338 від 12.04.2019, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 21.01.2019.

У зв`язку з виявленими розбіжностями, ризиком недостовірності заявлення фактурної вартості автомобіля, відсутністю складових митної вартості, декларанту було надіслано електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару передбачених вищезазначеними положеннями частини 3 статті 53 МКУ, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

В свою чергу, декларантом надіслано до Хмельницької митниці ДФС повідомлення «Інших документів надати не можу».

За результатами розгляду документів, 17.04.2019 Хмельницькою митницею ДФС, враховуючи відмову декларанта подавати документи, що впливають на рівень ціни товару, відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості №UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019 та видано картку відмови в митному оформленні від 17.04.2019 № UA400030/2019/01436. Митну вартість визначено на рівні 8600 Євро.

Позивач не погодившись із прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості №UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019 та карткою відмови в митному оформленні від 17.04.2019 № UA400030/2019/01436, звернувся до суду про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митний кодекс України встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до вимог частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з вимогами підпунктів 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, частиною 1 статті 54 Митного кодексу України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Із системного аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Тобто, законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме, наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за другорядним методом (за ціною рахунку - фактури); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд зазначає, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною рахунку - фактури уповноваженою особою позивача надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Зокрема, як вбачається із інформації, яка міститься в картці відмови та в графі 44 митної декларації до митного оформлення були подані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.04.2019 № К04093652; реєстраційний сертифікат № 450597137 від 18.03.2014, рахунок-фактура № 2372/2019 від 10.04.2019, калькуляція транспортних витрат б/н від 17.04.2019, договір про надання послуг митного брокера № 06042019 від 06.04.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA201970/2019/03338 від 12.04.2019, паспорт громадянина України та паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України. Зміст вказаних документів підтверджував заявлену митну вартість ввізного товару. Таким чином, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару.

Тобто, судом встановлено, що подані декларантом позивача до митного оформлення документи (декларація митної вартості та рахунок-фактура (інвойс) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Суд зауважує, що банківські платіжні документи свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. У зв`язку з цим, суд зазначає, що платіжні документи не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару. Його неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні повідомлено, що кошти в сумі 7200,00 EUR (євро) були сплачені позивачем готівкою, що також підтверджується рахунком-фактурою, інших платіжних документів, які б підтверджували сплату зазначених коштів, крім рахунку, не існує.

В той же час, відповідач поставив під сумнів митну вартість товару у зв`язку із відсутністю банківських документів, що підтверджують оплату товару. Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Оскільки розрахунок за товар відбувався в готівковій формі, то цей факт не може бути підтверджений банківськими документами.

Суд зауважує на тому, що основним джерелом інформації про вартість товару є рахунок № 2372/2019 від 10.04.2019.

Суд також бере до уваги позицію Верховного Суду, висловлену ним у постанові від 13.02.2018 у справі № 803/1112/17: «з приводу посилання відповідача на ненадання (декларантом) банківських платіжних документів, суд касаційної інстанції з огляду на встановлені в судових рішеннях обставини зазначає, що запитувані митницею документи у позивача були відсутні та не могли бути надані з об`єктивних причин, так як товар оплачувався готівкою без банківських платежів. У даному випадку колегія суддів вважає, що ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.».

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст рахунку 2372/2019 від 10.04.2019, в тому числі будь-які відомості щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем автомобіля та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 7200 EUR (євро) та/або іншої суми за відчужений транспортний засіб.

Ненадання додаткових документів, в тому числі і висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Окрім того, позивачем подано до митного органу висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1230 від 16.04.2019.

Частиною 5 статті 53 Митного кодексу України визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до вимог підпунктів 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Натомість, згідно з спірним рішенням, за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів з підстав того, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 8600,00 EUR (євро).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Відтак, відповідач не довів наявності розбіжностей у вказаних документах, поданих позивачем, які зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, також не довів ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

Отже, є безпідставними доводи відповідача про те, що декларантом не було подано повного переліку первинних документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме, підтверджуючих сплату коштів за транспортний засіб згідно заявленої митної вартості.

Наведене свідчить про недотримання відповідачем вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за другорядним методом - ціною рахунку - фактури.

Також, в оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації з ресурсу системи оцінки транспортних засобів SchwackeNet 8600,00 EUR (євро).

Судом при розгляді справи досліджено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1230 від 16.04.2019.

Аналізуючи інформацію зазначену у висновку та пояснення представників відповідача судом встановлено, що відповідачем при коригуванні вартості транспортного засобу не взято до уваги продажну ціну аналогічного автомобіля, а лише ціну пропозиції продажу останнього.

Також, відповідачем для визначення вартості в інтернет ресурсі вказано нормативний пробіг автомобіля 105822 км, проте, якщо враховувати реальний пробіг 249256 км, який зазначено на одометрі автомобіля, то вартість такого автомобіля була б значено нижчою.

Відповідач не надав доказів неможливості розрахунку митної вартості автомобіля з врахуванням пробігу автомобіля вказаного на одометрі.

При застосуванні при визначенні митної вартості товару резервного методу з ресурсу системи оцінки транспортних засобів SchwackeNet відповідачем не взято до уваги вказані обставини та не надано їм належної оцінки.

Стосовно твердження відповідача про відсутність документів для підтвердження пробігу автомобіля, зокрема сервісної книжки, витягу щодо пробігу від дилера тощо, суд зазначає, що ч. 2, ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не передбачено надання митному органу для підтвердження митної вартості товару документів про пробіг автомобіля.

Окрім того, суд зауважує, що інформація про пробіг автомобіля міститься у наданих декларантом для митного оформлення висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1230 від 16.04.2019 та в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА201970/2019/03338 від 12.04.2019.

Також суд критично оцінює посилання представника відповідача на те, що країною відправлення автомобіля є Нідерланди, а експортером є компанія, яка зареєстрована в Австрії, оскільки наведене жодним чином не впливає на визначення дійсної фактурної вартості автомобіля та жодним чином не порушує правила міжнародної торгівлі.

Щодо переліку документів, визначений в пунктах 7-8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України (страхові документи), то такі документи не стосуються спірних правовідносин, оскільки згідно законодавства України подання останніх під час декларування транспортного засобу є правом декларанта, а не обов`язком.

Суд зазначає, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у наданих позивачем документах, відповідач під час розгляду справи не надав.

Отже, відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню транспортного за ціною договору.

Крім того, органом доходів і зборів не наведено достатніх підстав щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів у їх послідовності.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначає, що відсутність у митниці та у декларанта необхідних документів унеможливлює застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості.

Відповідачем аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.

Суд вважає, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення (у цьому випадку рішення про відмову у митному оформленні товару), відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. У свою чергу декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

Частиною 7 статті 54 Митного Кодексу України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Проаналізувавши наведені норми митного законодавства, суд дійшов висновку, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.

Враховуючи надані позивачем документи для підтвердження митної вартості товару, суд вважає їх достатніми, такими, які містять необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, при цьому такі документи не містять розбіжностей, вказаних відповідачем, а тому суд вважає, що митним органом не доведено факту невірного визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Враховуючи викладене, суд вважає рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400030/2019/01436 від 17.04.2019 протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 05.07.2019 №225510011.

Клопотань та заяв щодо стягнення інших судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, позивачем в адміністративному позові та в судовому засіданні до суду не подавалося, а тому суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці ДФС.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001307/2 від 17.04.2019.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400030/2019/01436 від 17.04.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 23 серпня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Хмельницька митниця ДФС (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29001 , код ЄДРПОУ - 39423132)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький