Справа № 280/3650/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 серпня 2019 року 15 год. 20 хв.Справа № 280/3650/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія 6, офіс 17)

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» (03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 6, )

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни (далі - відповідач), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2019 ВП № 59420601; постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.07.2019 ВП № 59420601.

В обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що 23.07.2019 позивач дізнався про надходження на підприємство, де він працює, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, яка прийнята 12.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. Вказує, що згідно даних сайта Мінюсту «Автоматизована система виконавчого провадження» йому стало відомо про відкриття 27.06.2019 виконавчого провадження № 59420601. Позивач вважає оскаржувані постанови незаконними, оскільки прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 18, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а саме поза межами наданих відповідачу повноважень, поза межами свого виконавчого округу, не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи і не за місцем знаходження його майна. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувані постанови.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмовому відзиві від 19.08.2019 вх. № 34222 посилається на те, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за № 13088 від 31.05.2019 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 32160,00 грн. Вказує, що стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_2 відкритого у відділенні «Печерське» AT «ОТП Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 44. Тобто, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_2 та наявних на цьому рахунку грошових коштів. Відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Дана позиція також підтверджується Листом - роз`ясненням Міністерства юстиції України № 23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 та Постановою Верховного Суду № 905/3542/15 від 10.09.2018. На підставі викладеного вважає, що державним виконавцем дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою судді від 13.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 23.08.2019 з викликом сторін.

21.08.2019 від представника позивача до суду надійшла заява вх. № 34653, в якій просить розглянути справу за його відсутності в порядку письмового провадження.

Третя особа письмові пояснення по суті спору не надала. Будь-які заяви до суду не надходили.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

26.06.2019 ТОВ «Росвен інвест Україна» звернулось із заявою від 12.06.2019 вих. № 12/06/19-718 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. щодо примусового виконання рішення, а саме виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за № 13088 від 31.05.2019 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 32160,00 грн.

27.06.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Лановенко Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59420601.

12.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Лановенко Л.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 59420601.

Не погоджуючись із винесеними постановами, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі- Закон України №1404-VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з п.4 ч.2 ст. 23 вказаного Закону, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України від 02.06.2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (ч. 2 цієї ж статті).

Наявні в матеріалах справи відомості свідчать про те, що виконавчим округом приватного виконавця Лановенко Л.О. визначено місто Київ.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як зазначає позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту позивача, останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . У виконавчому документі значиться адреса: АДРЕСА_3 .

Також, в матеріалах адміністративної справи містяться запити, які робились приватним виконавцем в ході проведення виконавчих дій для з`ясування джерел доходу позивача, з яких вбачається, що наявності у позивача доходів та майна на території міста Києва не встановлено.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи та звернення стягнення на доходи, яка має місце проживання у місті Запоріжжі.

Щодо посилання у відзиві на позовну заяву на те, що приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач керувався тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у відділенні «Печерське» AT «ОТП Банк», є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи (м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 44), а тому під час прийняття виконавчого документа до виконання про стягнення з ОСОБА_1 коштів, приватним виконавцем не було порушено вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно зі статтею 3 даного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Так, п.7.1.2 ст.7 Закону №2346-ІІІ визначено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже за змістом чинного законодавства, картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Суд вважає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень ст. 190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 цього ж Кодексу).

Пунктами 3.1, 3.2 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-ІІІ (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Поняття «картковий рахунок» було передбачено Постановою Національного банку України від 19.10.2005 «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» №137, яке втратило чинність на підставі Постанови НБУ від 30.04.2010 №223.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що «картковий рахунок» є майном в розумінні ст. 190 ЦК України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження «карткового рахунку» за місцем знаходження будь-якого банку.

Суд наголошує на тому, що підставою для відкриття виконавчого провадження за відповідним територіальним округом має бути, зокрема, наявність майна на вказаній території. Кошти, в розумінні чинного законодавства, вважаються майном особи.

Аналогічний висновок міститься і в листі Міністерства юстиції України від 11.06.2018 вих. № 23123/16620-33-18/20.5.1, в останньому абзаці якого зазначено наступне: «Виходячи з наведеного, приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах».

Проте згідно з довідкою ТОВ «Росвен інвест Україна» від 12.06.2019 вих. № 12/06/19/2-718 у зв`язку із переходом прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами для ОСОБА_1 змінено рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_2 , відкритого у відділенні «Печерське» AT «ОТП Банк». При цьому довідка не містить інформацію щодо наявності на вказаному рахунку коштів, які належать ОСОБА_1

Більш того, вказаний рахунок не є поточним, на якому акумулюються кошти вкладника, а є рахунком, на який мають надходити кошти для погашення кредитної заборгованості, тобто такі кошти не можуть вважатися майном особи.

Посилання відповідача на постанову ВС у складі Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 905/3542/15 суд дослідивши відхиляє, оскільки правовідносини у справах не є подібними. Так, у справі № 905/3542/15 йшла мова про правомірність дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали суду про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать відповідачу та підлягають до сплати позивачу і знаходяться на будь-яких рахунках відкритих у будь-яких фінансових установах, в тому числі, на поточному рахунку № НОМЕР_3 у позивача (місцезнаходження Банку: 01004, м. Київ, бульвар Т.Шевченко/вул. Пушкінська, 8/26), та які будуть виявлені в ході виконавчого провадження при виконанні ухвали суду про забезпечення позову в межах розміру позовних вимог у сумі 3757486,60 доларів США, за виключенням грошових коштів, що призначені на виплату заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівникам відповідача. У справі що розглядається обставини є зовсім іншими. А відтак, суд не може застосувати висновки Верховного Суду, бо вони не стосуються спірних правовідносин.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

В той же час, посилання позивача на не направлення приватним виконавцем боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, суд дослідивши відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На виконання вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», на адресу боржника АДРЕСА_3 (адреса, що зазначена у виконавчому написі) надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2019 року, рекомендованим листом за № 807.

05 серпня 2019 року згідно з інформацією з офіційного сайту «Укрпошта», рекомендоване поштове відправлення № 807 було повернуто до офісу приватного виконавця через закінчення терміну зберігання.

Отже, порушень в діях приватного виконавця щодо не направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження судом не встановлено.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи відповідачем не доведено правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та як наслідок правомірності винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи в рамках виконавчого провадження №59420601.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1536,80 грн., що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія 6, офіс 17) третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» (03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 6, ) про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2019 ВП № 59420601.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.07.2019 ВП № 59420601.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн.80 коп.) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення виготовлено у повному обсязі 23.08.2019.

Суддя Л.Я. Максименко