Справа № 580/2290/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року справа № 580/2290/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Білоноженко М.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (далі - позивач)) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000 (далі - відповідач)), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії позивачу за період з 01.06.2018 р. по 31.07.2018р.

- зобов`язати відповідача сплатити позивачу заборгованость з пенсії за період з 01.06.2018 р. по 31.07.2018р. в розмірі - 20126,02 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 01.09.2015р. перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в м. Черкаси в органах Пенсійного фонду та як пенсіонер отримує пенсію за віком. Позивач зазначає, що за фактом невиплати йому пенсії за червень-липень 2018 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із відповідною заявою однак отримав відповідь, якою повідомлено про нарахування пенсії позивачу за вказаний період, однак виплата не проведена у зв`язку з відсутністю встановленого порядку виплати заборгованості з пенсії. Позивач звертає увагу що відповідач протиправно припинив виплату пенсії у червні-липні 2018 року з підстав не передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з чим вважає бездіяльність відповідача протиправною а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

01.08.2019р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги не визнаються та зазначено про доцільність відмови в їх задоволенні. В обгрунтування зазначено, що за результатами проведеної в червні 2018 року верифікації Держприкордонслужби та Міністерства фінансів України виявлено, що позивач виїздив до покинутого місця проживання 19.03.2018р. та станом на 20.06.2018р. інформації про повернення позивача на підконтрольну територію відсутня, в зв`язку з чим позивачу призупинено виплату пенсії в червні-липні 2018 року. Крім того відповідач вказав, що на підставі витягу з протоколу №30/24 від 06.07.2018р. та заяви позивача від 02.07.2018р., позивачу відновлено виплату пенсії з 01.06.2018р., проте оскільки опрацювання пенсійної справи відбулось після проведення нарахування пенсії за липень 2018, то виплату пенсії позивачу за червень-липень 2018 року, буде здійснено на умовах окремого порядку після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, про що свідчить копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.08.2015р. № фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 .

03.06.2019р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою в якій просив повідомити причини не виплати пенсії за червень-липень 2018р. та здійснити відповідні нарахування та виплату.

13.06.2019р. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом №251/К-10 повідомив позивача, що за результатами проведеної в червні 2018 року верифікації Держприкордонслужби та Міністерства фінансів України виявлено, що позивач виїздив до покинутого місця проживання 19.03.2018р. та станом на 20.06.2018р. інформація про повернення позивача на підконтрольну територію відсутня, в зв`язку з чим позивачу призупинено виплату пенсії в червні-липні 2018 року. Крім того відповідач вказав, що на підставі витягу з протоколу №30/24 від 06.07.2018р. та заяви позивача від 02.07.2018р., позивачу відновлено виплату пенсії з 01.06.2018р., проте оскільки опрацювання пенсійної справи відбулось після проведення нарахування пенсії за липень 2018, то виплату пенсії позивачу за червень-липень 2018 року, буде здійснено на умовах окремого порядку після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи вказану бездіяльність щодо невиплати пенсії за червень-липень 2018 року протиправною, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України №1058-IV складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Таким чином, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ №509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Згідно із п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою КМУ №509, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Як передбачено п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ №365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже вказаною нормою визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем виплату пенсії позивачу припинено з червня по липень 2018 року у зв`язку з отриманою інформацією від Держприкордонслужби та Міністерства фінансів України України про повернення позивача до покинутого місця постійного проживання.

Проте, суд зазначає, що положеннями Закону України №1058-IV не передбачено таких підстав припинення або призупинення виплати пенсії та відповідачем не приймалось відповідного рішення про припинення (призупинення) виплат пенсії, доказів протилежного суду не надано.

Зі змісту наданого представником відповідача відзиву на позов вбачається, що припинення виплати позивачу пенсії відбулося на підставі пп. 4, 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили скасування довідки позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.08.2015р. №, отже, на момент виникнення спірних правовідносин зазначена довідка є чинною.

При цьому, суд зазначає, що інформація від Держприкордонслужби та Міністерства фінансів України про повернення позивача до покинутого місця постійного проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене Законом право на отримання пенсії позивачем.

Як передбачено ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Отже, відповідач, припиняючи виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що припинення виплати пенсії позивачу з червня по липень 2018 року здійснено всупереч способу, передбаченого Законом України №1058-IV, що фактично призвело до втручання у право власності позивача, і таке втручання є протиправним.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 22.03.2018р. (справа №243/6391/17) за результатом розгляду спору про припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції, дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Така ж позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018р. за результатами розгляду справи №805/402/18.

Суд не вбачає підстав для відступлення від зазначеного правового висновку Верховного Суду.

З урахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, висновків Верховного суду, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати заборгованості з пенсії за період з 01.06.2018р. по 31.07.2018р.

З урахуванням встановленої судом протиправності бездіяльності відповідача щодо не виплати заборгованості з пенсії за період з 01.06.2018р. по 31.07.2018р., суд вважає позовну вимогу щодо зобов`язання виплатити нараховану та невиплачену пенсію за період з 01.06.2018р. по 31.07.2018р. обгрунтованою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (), щодо не виплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в травні та червні 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ), виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість з пенсії за період з 01.06.2018р. по 31.07.2018р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя М.А. Білоноженко