Справа № 640/14230/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

23 серпня 2019 року м. Київ № 640/14230/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» про забезпечення позову у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» до Державного управління справами, Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни, Фонду державного майна України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Укржитлосервіс», Державне підприємство «Держінвестконсалтинг» про визнання протиправними дій, рішення та скасування такого рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з звернулось Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» з позовом до Державного управління справами, Державний реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни, Фонду державного майна України, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:47436836 від 20.06.2019 року на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13, суб'єкт права власності держава Україна в особі Державного управління справами, , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000, помер запису про право власності: 32076792, дата державної реєстрації 13.06.2019 року, з видаленням відкритого розділу;

визнати протиправними дії Державного управління справами щодо державної реєстрації права власності на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 та зобов'язати Державне управління справами утриматись від дій щодо повторної державної реєстрації прав на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

визнати протиправними дії Фонду державного майна України щодо включення приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві до Єдиного реєстру об'єктів державної власності та зобов'язати Фонд державного майна України виключити приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві з Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

Ухвалою суду від 02.08.2019 року провадження у даній справі відкрито та вирішено здійснювати розгляд справи одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Укржитлосервіс» та Державне підприємство «Держінвестконсалтинг».

Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовну заяву залишено без руху на підставі ч.13 ст.171 КАС України, у зв'язку з несплатою судового збору.

Ухвалою суду від 20.08.2019 року заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» про забезпечення адміністративного позову задоволено частково, заборонено Державному управлінню справами, Державному підприємству «Держінвестконсалтинг» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження приміщенням №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13 у м. Києві, загальною площею 84,4 кв.м., зокрема: проводити списання, відчуження, продаж, приватизацію, безоплатну передачу, передачу з балансу на баланс або у комунальну власність, передавати на праві господарського відання або оперативного управління, передавати в оренду, а також вчиняти інші дії по розпорядженню приміщенням шляхом передачі речових прав на нерухоме майно будь-яким особам. В іншій частині заяву про забезпечення адміністративного позову залишити без задоволення.

21.08.2019 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позовну заяву шляхом заборони Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та іншим суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 - до набрання законної сили рішення суду по даній;

заборони Державному управлінню справами, Державному підприємству «Держінвестконсалтинг», Державному підприємству «Укржитлосервіс» та Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 - до набрання законної сили рішення суду по даній;

зобов'язання Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєструвати ухвалу про забезпечення позову по даній справі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Дана заява обгрунтована тим, що позивачу стало відомо про подання відомостей щодо інших допоміжних приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 до Фонду державного майна України з метою їх включення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, при цьому Фонд включив зазначені приміщення до реєстру. Крім того, Державне управління справами видало розпорядження щодо державної реєстрації усіх допоміжних приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майн.

Таким чином, на думку заявника відповідачі продовжують вчиняти протиправні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно співвласників багатоквартирного будинку №13 по вулиці Омеляновича-Павленка Михайла у місті Києві.

Крім того, 21.08.2019 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій окрім вже заявлених позовних вимог просив:

визнати протиправними дії Державного управління справами щодо державної реєстрації права власності на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 та усіх інших допоміжних/нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

визнати протиправними дії Фонду державного майна України та Державного управління справами щодо включення приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві до Єдиного реєстру об'єктів державної власності та зобов'язати Фонд державного майна України виключити приміщення №148 (літера «А»), а також усі інші допоміжні/нежитлові приміщення багатоквартирного будинку №13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві з Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

Суд, за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову, вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього та тимчасового судового захисту.

Предметом оскарження в межах даної справи (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), є рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:47436836 від 20.06.2019 року на нежитлове приміщення № 148 (літера «Л»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13, та дії відповідачів, пов'язані з державною реєстрацією, включення до реєстру даного приміщення, а також дії щодо усіх інших допоміжних/нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

Доводи заяви про забезпечення позову зводяться до того, що позивачу стало відомо про подання відомостей щодо інших приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 до Фонду державного майна України з метою їх включення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, а Фонд включив дані приміщення до такого реєстру. Також заявник наголошує, що Державним управлінням справами видано розпорядження щодо державної реєстрації усіх допоміжних приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також, у відповідь на адвокатський запит №050819-1 від 05.08.2019 року, надійшов лист Фонду державного майна України від 13.08.2019 року №10-15-14771 в якому зазначено, що підставою для включення та внесення змін до Єдиного реєстру об'єктів державної власності є надходження від суб'єктів управління до Фонду інформації про об'єкти державної власності, тому дії Фонду щодо внесення змін до Реєстру залежать від дій суб'єктів управління.

З вищевикладеного вбачається, що у заявника є обгрунтовані побоювання, що Державне управління справами може у будь-який момент на власний розсуд вчинити дії щодо включення інших допоміжних приміщень, що знаходяться в будинку №13 по вул. Омеляновича-Павленка Михайла у м. Києві до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, вказавши їх як нежитлові, а Фонд державного майна України - внести такі приміщення до Реєстру без попередньої перевірки відомостей про об'єкти нерухомості.

Суд дійшов до висновку, що враховуючи предмет спору, дії відповідачів вчинені стосовно допоміжних/нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13, викликають у позивача обгрунтовані побоювання ускладнення чи унеможливлення поновлення порушених прав вразі позитивного вирішення справи по суті.

Крім того, обгрунтованим припущенням в даному випадку є те, що спірні приміщення можуть бути в подальшому реалізовані чи передані на баланс іншим особам з реєстрацією права власності, чи використані не за призначенням або пошкоджені, що значною мірою ускладнить відновлення порушених прав позивача, якщо таке порушення буде встановлено у судовому порядку.

Також, дані приміщення знаходяться в багатоквартирному будинку, тобто оскаржувані дії відповідачів можуть призвести до порушення прав не лише позивача, а і інших осіб.

За таких обставин, суд погоджується із запропонованим заявником способом забезпечення позову шляхом заборони Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та іншим суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13; заборони Державному управлінню справами, Державному підприємству «Держінвестконсалтинг», Державному підприємству «Укржитлосервіс» та Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

В даному випадку, саме зазначений спосіб забезпечення позову буде сприяти збереженню існуючого правового становища, оскільки буде спрямовано на унеможливлення порушення існуючих прав.

Разом із тим, вимога заявника про зобов'язання Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєструвати ухвалу про забезпечення позову по даній справі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку, виходить за межі правовідносин, які захищає та регулює інститут забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову. Судом враховано правову природу оскаржуваного рішення та дій, які є предметом оскарження, тому суд погоджується з його доводами, що для відновлення порушених прав знадобиться докласти значних зусиль.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008] Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, пересвідчився в тому, що існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд врахував інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При прийнятті такого рішення, суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи. Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з Прав Людини. Так, у справі «Мікалефф проти Мальти» суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення має бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші пороти Мальти»).

Відповідно, приймаючи рішення про обрання способу забезпечення позову, суд враховує, що такий спосіб забезпечення позову є співмірним та адекватним із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких заявнику буде необхідно докласти значних зусиль. Отже, заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову у наведений спосіб ніяк не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє вчинення зазначених дій до вирішення спору у даній справі.

Тому, виходячи зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а також викладені позивачем доводи в адміністративному позові, беручи до уваги, що в цілому правомірність й обґрунтованість оскаржуваного рішення та дій підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, а виконання останнього може призвести до заподіяння значної шкоди правам, свободам та законним інтересам позивача, що є підставою за правилами ч. 2 ст. 150 КАС України для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд з метою захисту прав та законних інтересів позивача дійшов висновку щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову.

Разом із тим, суд наголошує, що відповідно до ст.157 КАС України відповідач не позбавлений права звертатися із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, обгрунтованість якого має бути підтверджена належними доказами.

Крім цього, за приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинні бути зазначені окрім іншого й: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно, вірність та повнота зазначення такої інформації є вимогою до форми ухвали в розумінні ст. 156 КАС України.

За змістом частини 1 статті 12 Закону «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Тому, враховуючи що позивачем у даній справі й відповідно - стягувачем, не є суб'єкт владних повноважень, тому такий строк встановлено терміном 3 роки.

З урахуванням викладеного та керуючись приписами статей 150-154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

Заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова 13" про забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.

Заборонити Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та іншим суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

Заборонити Державному управлінню справами, Державному підприємству «Держінвестконсалтинг», Державному підприємству «Укржитлосервіс» та Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

В іншій частині заяву про забезпечення адміністративного позову залишити без задоволення.

Повне найменування сторін:

Заявник (стягувач): Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» (01010, м. Київ, вул. Михайла Омельяновича-Павленка, 13, ідентифікаційний код 42579674)

Відповідачі (боржники): Державне управління справами (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11, ідентифікаційний код 00037256), Департамент з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ), Фонд державного майна України (01601, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, )

Треті особи (боржники): Державне підприємство «Держінвестконсалтинг» (01010, м. Київ, вул. Михайла Омельяновича-Павленка, 13, ідентифікаційний код 37814212), Державне підприємство «Укржитлосервіс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 24-А, ідентифікаційний код 32207896)

Строк пред'явлення ухвали до виконання до "23" серпня 2022 року.

За вимогами ч. 1 ст. 156 КАС України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда