Справа № 335/8375/19
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8375/19 2-а/335/192/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання: Жечевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пічуріної Юлії Олександрівни, третя особа Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пічуріної Юлії Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач зазначив наступне.

16.07.2019 року ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в складі тягача марки МАN TGX18.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 )/ На 475 км, автошляху Н-08 Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя ТЗ було зупинено інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Пічуріною Юлією Олександрівною та винесено Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №499678, відповідно до якої позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ порушив вимоги спеціальних правил перевезення великогабаритного ТЗ (причіп ВЕСТТ 975310 АЕ2893ХТ) загальна довжина ТЗ 22 м. Мав з собою дозвіл, здійснював рух по недозволеному маршруту, чим порушив п.22.5 ПДР України» та накладено штраф у розмірі 510,00 гривень. В процесі складання Постанови у позивача не було можливості надати письмові пояснення.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує: за шириною 2.6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м, за довжиною - 22 м. тощо. Отже, в тому випадку, якщо хоча б один з параметрів перевищує вище вказані габарити необхідно отримувати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи. 16.07.2019 р. позивач керував ТЗ був без вантажу.

Працівник поліції в Постанові вказав що довжина ТЗ складала 22 м, що не перевищує встановлені п. 22.5 ПДР України, отже не потребує погодження маршруту та отримання дозволу.

Під час зупинки ТЗ працівником поліції, були надані йому для перевірки документи, передбачені в п. 2.1 ПДР України, зокрема через неуважність було надано Дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який знаходився разом з усіма документами в файлі. Позивач пояснив працівнику поліції, що їде пустий, габаритні параметри ТЗ не перевищують встановлені п. 22.5 ПДР України, а тому не потребує узгодження маршруту і дозвіл потрапив йому у руки випадково, оскільки знаходився в одному місці разом з усіма документами, однак працівник поліції не надав цьому значення та виписав постанову.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та безпідставною, винесеною з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому просив суд винесену постанову поліцейського серія БР №499678 від 16.07.2019 року скасувати, справу закрити.

Ухвалою суду від 31.07.2019 року відкрито провадженні у справі.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, в позові просив суд розглянути справу у його відсутність.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов суду не надано.

У судове засідання третя особа не з`явилася, про час місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 16.07.2019 року серії БР№ 499678, у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а саме за те, що водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ на 475 км, автошляху Н-08 Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя порушив вимоги спеціальних правил перевезення великогабаритного ТЗ (причіп ВЕСТТ 975310 АЕ2893ХТ) загальна довжина ТЗ 22 м. Мав з собою дозвіл, здійснював рух по недозволеному маршруту, чим порушив п.22.5 ПДР України.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП. До ОСОБА_1 , застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 510,00 грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує: за шириною 2.6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м, за довжиною - 22 м. тощо.

Отже, в тому випадку, якщо хоча б один з параметрів перевищує вище вказані габарити необхідно отримувати дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Працівник поліції в Постанові зазначив, що довжина транспортного складала 22 м, що не перевищує встановлені п. 22.5 ПДР України, отже не потребує погодження маршруту та отримання дозволу.

Так, відповідачем не спростовані письмові пояснення позивача, про те, що порушень ПДР з боку Позивача не було та те, що під час зупинки ТЗ працівником поліції, були надані йому для перевірки документи, передбачені в п. 2.1 ПДР України, зокрема позивачем через неуважність було надано Дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який знаходився разом з усіма документами в файлі та не спростовано, що 16.07.2019 р. ОСОБА_1 керував ТЗ був без вантажу, габаритні параметри ТЗ не перевищують встановлені п. 22.5 ПДР України, а тому не потребують узгодження маршруту і виконав всі вимоги ПДР і здійснював рух відповідно до чинного законодавства.

У матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.22.5. ПДР України.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, допустив порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено як об`єктивної сторони правопорушення, так і вини позивача у вчиненні правопорушення; оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими, а тому, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП і визнає, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст. 245,251,280 КУпАП.

Відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, не надав суду відзив на позов, і не зазначив будь-яких поважних причин неможливості їх подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином вимоги позивача щодо скасування постанови та закриття справи знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пічуріної Юлії Олександрівни, третя особа Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії БР № 499678 від 16.07.2019 р. винесену інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пічуріною Юлією Олександрівною відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАГІ та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУАП щодо ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 22.08.2019 року.

Суддя : Ю.В. Апаллонова