Справа № 240/9365/19
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/9365/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №59377306 від 19 червня 2019 року.

В обґрунтування позову зазначив, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, оскільки, приватним виконавцем - Юхименко О.Л. виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання боржника, яке їй було відоме, а за місцезнаходженням майна, яке, як зазначив, позивач, відсутнє у нього на території м. Києва, тобто округу, де відповідач має право приймати до виконання наведений виконавчий документ. На переконання позивача, такі дії відповідача порушують його права у виконавчому провадженні, а тому постанова від 19.06.2019 про відкриття виконавчого провадження №59377306 підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

01.08.2019 на виконання вимог ухвали суду від 17.07.2019 позивачем до суду надано заяву про усунення недоліків позовної заяви з відповідними додатками.

Ухвалою суду від 02.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено відкрите судове засідання з викликом сторін на 28.08.2019 12:00.

Позивач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. До суду направила відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначила, що відповідно до положень ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, зокрема, за місцезнаходженням майна боржника. Відмітила, що ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується довідкою АТ "Перший Український Міжнародний Банк". Зауважила, що враховуючи положення Цивільного кодексу, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Закону України "Про виконавче провадження" грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні ст.190 ЦКУ. З урахуванням наведеного, відповідач зазначила, що підстав для повернення виконавчого документа у приватного виконавця не було, оскільки у ньому було зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва.

Зважаючи на неявку сторін та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. із заявою про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за № 10725 від 08.05.2019 про стягнення із боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 16937,52 грн. та зазначено місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ «Перший Український Міжнародний банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул.Андріївська, буд. 4.

На підставі вказаної заяви, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2019 ВП № 59377306 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 10725 від 08.05.2019, яку було направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із вказаною постановою приватного виконавця, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із частиною першою статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403-VIII) фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 1403-VIII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

В свою чергу місце виконання рішення, в тому числі виконавчого напису нотаріуса, визначено в статті 24 Закону №1404-VIII.

Так, за правилами частин першої та другої статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Положеннями абзацу другого частини першої статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Системний аналіз норм свідчить, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим округом відповідача є м. Київ. Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, в територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться в м. Києві.

У заяві на примусове виконання рішення стягувач зазначив, що у позивача є картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

У матеріалах справи міститься довідка вказаного банку, згідно якої також підтверджується, що позивач має вказаний картковий рахунок № НОМЕР_1 від 29.05.2013 року в валюті гривня.

Як слідує з матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу місто Київ Юхименко О.Л. прийнято до виконання виконавчий напис №10725 від 08.05.2019 за місцезнаходженням майна боржника ОСОБА_1 та у зв`язку з чим, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59377306.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ (зі змінами) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно статті 3 наведеного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень ст. 190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Пунктами 3.1, 3.2 ст.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Поняття «картковий рахунок» було передбачено Постановою НБУ від 19.10.2005 р. «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» №137, яке втратило чинність на підставі Постанови НБУ №223 від 30.04.2010 р.

Однак, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що «картковий рахунок» є майном в розумінні ст.190 ЦК України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження «карткового рахунку» за місцем знаходження будь-якого банку.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», знаходяться грошові кошти, що давало би підстави вважати їх майном боржника, відповідно, місцезнаходженням майна боржника.

Отже, на думку суду відповідачем не доведено, що позивач мав будь-які договірні правовідносини з ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», та має власні кошти на карткових рахунках.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у позивача будь-якого майна, розташованого у м. Києві.

Щодо посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України від 11.06.2018 року, який містить роз`яснення про те, що приватний виконавець дійсно може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням саме грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, то суд зазначає, що вказане роз`яснення не містить інформації щодо можливості прийняття виконавчих документів за місцезнаходженням лише карткових рахунків боржника.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем протиправно, всупереч вимог чинного законодавства України прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в них достовірної інформації про місцезнаходження боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №59377306 від 19 червня 2019 року.

Згідно вимог ст.ст. 139-143 КАС України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у сумі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Поправки Юрія, 6, офіс 19, м. Київ, 02094) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №59377306 від 19 червня 2019 року.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Поправки Юрія, 6, офіс 19, м. Київ, 02094) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) 768,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Чернова