Справа № 360/1763/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року справа №360/1763/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 360/1763/19 (головуючий 1 інстанції Свергун І.О., повний текст рішення складено 24 травня 2019 року в м.Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції,-

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач), в якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області винагороду за участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2015 року 4128,00 грн., грудень 2015 року 7187,74 грн., січень 2016 року 5375,00 грн. Загальна сума стягнення складає 16690,74 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь позивача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року в загальній сумі 10265,22 грн. (десять тисяч двісті шістдесят п`ять грн 22 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки з моменту не нарахування та невиплати спірних виплат минуло майже три роки. Зазначає, що вважати винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції складовою грошового забезпечення немає підстав, оскільки винагорода є окремою державною соціальною підтримкою. Звертає увагу суду, що матеріали справи свідчать лише про можливість залучення позивача до проведення антитерористичної операції на території Луганської області у спірний період, а докази того, що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції в спірний період, в матеріалах справи відсутні. Вказаний період часу є загальним періодом, що визначає лише можливість залучення позивача до проведення антитерористичної операції.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, вказану винагороду позивач отримував більше року щомісячно, крім днів коли перебував у відпустках або на навчанні. Довідками ГУНП в Луганській області підтверджено, що він в період часу з 28.04.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.08.20176, з 13.11.2017 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь у Антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тому всі вказані факти в апеляційній скарзі не відповідають дійсності.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухав суддю - доповідача, пояснення позивача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 31.01.2016 проходив службу на посаді старшого інспектора відділення поліції № 1 (м. Гірське) Попаснянського ВП ГУНП в Луганські області, у період з 05.08.2001 року по 03.10.2018 року проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с. 28, 45).

Згідно з копіями витягів із наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей) (по стройовій частині) від 07.12.2015 № 341 та від 21.09.2017 № 268дск капітан поліції ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 30.08.2017 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань (а. с. 52-55).

На підставі вищевказаних наказів ГУНП в Луганській області видано позивачу довідку від 25.02.2019 № А-281 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про те, що він дійсно в період з 28.04.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.08.2017, 13.11.2017 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (а. с. 4).

Відповідно до довідки ГУНП в Луганській області від 08.05.2019 № 463/111/22-2019 про доходи позивача за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у межах спірних правовідносин позивачу за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 нараховано грошове забезпечення: за листопад 2015 року в сумі 4128,00 грн.; за грудень 2015 року в сумі 7187,74 грн.; за січень 2016 року в сумі 5375,00 грн. (а.с. 47).

За даними вказаної довідки встановлено, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за спірний період позивачу не нараховувалась.

На запит позивача листом від 12.03.2019 № 764/111/21-2019 Головним управлінням Національної поліції в Луганській області повідомлено, що в період часу з 31.10.2014 по 06.11.2015 під час несення служби у зоні проведення АТО, ОСОБА_1 залучався для несення служби у таких видах нарядів:

- чергування у складі слідчо-оперативної групи ВП1 м.Гірське Попаснянського ВП ГУНП 15.02.15; 28.02.15; 06.03.15; 01.08.15; 04.08.15; 18.08.15; 21.08.15; 27.11.15; 1.12.15; 24.12.15; 27.12.15; 01.01.16; 12.01.16; 21.02.16; 04.03.16; 24.06.16; 04.07.16; 01.08.16; 09.08.16; 18.08.16; 25.08.16; 30.08.16; 02.09.16; 08.09.16; 24.11.16; 30.11.16; 06.12.16; 21.12.16; 01.01.17; 10.01.17; 29.01.17; 07.01.17; 23.02.17; 20.03.17; 24.03.17; 28.03.17; 03.04.17; 11.04.17; 15.04.17; 24.04.17; 03.05.17; 10.05.17; 14.05.17; 18.05.17; 05.07.17; 09.07.17; 18.07.17; 25.07.17; 30.07.17; 07.08.17; 14.08.17; 21.08.17; 26.08.17; 21.11.17; 28.11.17; 07.12.17; 14.12.17; 19.12.17; 22.12.17; 07.02.18; 13.02.18; 18.02.18; 16.03.18; 10.03.18; 15.03.18; 21.03.18; 27.03.18; 02.04.18; 09.04.18; 04.05.18; 09.05.18; 15.05.18, в тому числі виїзд на місця подій після обстрілів м. Золоте с. Нижнє, с. Новотошківське, с. Оріхове Луганської області, та після скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з проведенням АТО, з метою виявлення осіб причетних до НЗФ, сепаратизму, виявлення незаконного зберігання вогнепальної зброї, осіб які ведуть діяльність направлену на підрив державної цілісності України та Конституційного ладу;

- чергування у складі слідчо-оперативної групи Попаснянського ВП ГУНП: 01.03.15; 10.03.15; 23.03.15; 04.04.15; 17.04.15; 21.04.15; 25.05.15; 31.05.15; 27.06.15; 09.07.15; 28.07.15; 07.08.15; 14.08.15; 19.10.15; 30.10.15, в тому числі виїзд на місця подій після обстрілів с.Троїцке, с.Врубівка, м. Попасна Луганської області, та після скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з проведенням АТО, з метою виявлення осіб причетних до НЗФ, сепаратизму, виявлення незаконного зберігання вогнепальної зброї, осіб які ведуть діяльність направлену на підрив державної цілісності України та Конституційного ладу;

- патрулювання у складі нарядів по охороні публічної безпеки та порядку 26.08.15; 27.08.15; 28.08.15; 31.08.15; 01.09.15; 02.09.15; 03.09.15; 04.09.15; 07.09.15; 15.09.15; 19.09.15; 23.09.15; 05.10.15; 09.10.15; 25.10.15; 02.11.15; 05.11.15; 12.11.15; 14.11.15; 21.11.15; 30.11.15; 03.12.15; 19.12.15; 21.12.15; 22.12.15; 23.12.15; 26.12.15; 29.12.15; 04.01.16; 05.01.16; 06.01.16; 09.01.16; 11.01.16; 14.01.16; 20.02.16; 23.02.16; 24.02.16; 25.02.16; 29.02.16; 01.03.16; 02.03.16; 07.03.16; 09.03.16; 20.06.16; 21.06.16; 22.06.16; 29.06.16; 02.07.16; 06.07.16; 09.07.16; 14.07.16; 21.07.16; 28.08.16; 30.07.16; 05.08.16; 12.08.16, у м. Гірське, м. Золоте, м. Попасна, смт. Новотошківське, Луганської області;

- участь у відпрацюванні населених пунктів Гірське, Золоте, Золоте-1, Золоте-2, Золоте-З, Золоте-4, Новотошківське, Оріхове Луганської області; виконував доручення слідчих по кримінальним провадженням, відкритим щодо злочинів, передбачених ст. ст. 258, 260 КК України (а. с. 77-78).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що накази Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, якими підтверджено періоди включення позивача до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганській області, забезпеченні її проведення, та, відповідно, довідка про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, складена відповідачем на підставі таких наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, є належними та достатніми доказами безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, що дають право на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Спірні правовідносини щодо участі співробітників органів внутрішніх справи врегульовані Законом України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-IV (далі Закон України «Про боротьбу з тероризмом», Закон № 638-IV), постановою Кабінету Міністрів України № 158 від 4 червня 2014 року «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (далі постанова Кабінету Міністрів України №158), постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі - Постанова № 24), наказом Міністерства оборони України від 2 лютого 2015 року № 49 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі Порядок № 49), наказом МВС України від 3 лютого 2015 року № 123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО» (далі Наказ МВС № 123).

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Згідно ст. 5 вказаного Закону Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 158 встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою <…> особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ <…> починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України № 24 від 31 січня 2015 року «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції» (п. 1) визначено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів <…> за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. <…> Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоровя після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1.

При цьому, відповідно до п. 6 постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 158 у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць.

Разом із цим, Порядком № 49 врегульовно (з 10 лютого 2015 року) порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Згідно п. 6 розділу 1 даного Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій».

Пунктами 1, 2, 3 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Згідно п. 7 розділу ІІ Порядку № 49 безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується: - журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки); - бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є: - бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання; - запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; - постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Наказом МВС № 123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО» передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях <…> під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків (п. 1).

Відповідно до п. 3 даного наказу начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях <…> до 5 числа надавати до ДФЗБО МВС списки осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

Згідно п. 4 наказу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях <…> відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві <…> на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

З аналізу наведених норм вбачається, що зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. Потім, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Дійсно, відповідно до наказів першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 17.11.2015 року № 321, від 07.12.2015 року № 341, від 21.09.2017 № 268 дск, від 30.04.2018 № 120 дск з метою виконання службових (бойових) завдань позивач залучений та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення (а.с. 49-59).

Довідкою від 25.02.2019 року № А-281 Головне управління Національної поліції в Луганській області підтвердило, що позивач дійсно в період з 28.04.2014 року по 07.11.2015 року, з 07.11.2015 по 30.08.2017, з 13.11.2017 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (а.с. 4).

Разом з тим, згідно частин 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у період з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року в антитерористичних операціях та у воєнних конфліктах, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтвердження яких визначається переліком документів визначених пунктами 6 та 7 розділу ІІ Порядку № 49 в матеріалах справи відсутні.

Лист Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12.03.2019 №764/111/21-2019 підтверджує виконання позивачем його службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення АТО, де позивач проходив службу, що не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО, що також підтверджується листом Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 05.2019 року № /111/56-2019 (а.с. 77-78, 83).

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 у справі № 805/4523/16-а, від 10.05.2019 у справі №805/416/16-а.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права та є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта щодо пропущення позивачем строку звернення до суду є безпідставними з огляду на наступне.

Постановами Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» та від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій встановлена грошова винагорода за участь в антитерористичних операціях» встановлена грошова винагорода за участь в антитерористичних операціях.

Зазначена грошова винагорода виплачується особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, правоохоронних органів, які приймають безпосередню участь в антитерористичних операціях з 1 травня 2014 року в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць, а у 2015 році розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць.

Виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах.

Таким чином названа грошова винагорода відноситься до складу грошового забезпечення осіб, які приймають участь в АТО постійно з часу її запровадження, і має щомісячний характер.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 420/1232/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 360/1763/19 - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції - відмовити.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв