Справа № 460/2963/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/5466/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Хобор Р.Б., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівне-етил» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Комшелюк Т.О.,

час ухвалення рішення 10 год 55 хв,

місце ухвалення рішення м. Рівне

дата складення повного тексту рішення 02 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівне-етил» (далі ТОВ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

визнати протиправним та скасування рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (далі ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) або про відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ГУ ДФС) № 901348/40181768 від 31 серпня 2018 про відмову у реєстрації податкової накладної (далі ПН) № 5 від 30 липня 2018 року в ЄРПН та зобов`язати Державну фіскальну службу України (далі ДФС) здійснити реєстрацію в ЄРПН вказаної ПН № 5 від 30 липня 2018 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 460/2963/18 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було надано контролюючому органу документи з поясненнями, яких було достатньо для прийняття ГУ ДФС рішення про реєстрацію ПН № 5 від 30 липня 2018 року. Оспорюване ТОВ рішення ГУ ДФС є протиправним, оскільки при його прийнятті не було дотримано критеріїв, встановлених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У апеляційній скарзі ГУ ДФС просить скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ТОВ відмовити повністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що контролюючим органом у квитанції № 1 від 27 серпня 2018 року про зупинення реєстрації ПН від 30 липня 2018 року № 5 не зазначено конкретного переліку необхідних документів не відповідає вимогам законодавства. При зупиненні реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року ТОВ надіслано квитанцію № 1, у якій зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК) реєстрацію ПН зупинено, оскільки обсяг постачання товарів/послуг 3814 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН. Додатково повідомлено показник «D»=0, «Р»=379035. Наведене свідчить про те, що квитанція № 1 від 27 серпня 2018 року про зупинення реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року відповідає підпунктам 2 та 3 п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України

від 21 лютого 2018 року № 117 (далі Порядок № 117).

Позивачем 30 серпня 2018 року було скеровано повідомлення № 4 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН від 30 липня 2018 року № 5, які не містили повного пакету документів, передбачених вимогами пунктів 12-14 Порядку № 117, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію цієї ПН у ЄРПН.

З огляду на це ГУ ДФС прийнято оспорювань рішення № 901348/40181768 від 31 серпня 2018 року, у якому чітко зазначено, яких саме документів ТОВ не надано.

Оскільки судом надається оцінка відповідності рішення контролюючого органу нормам чинного законодавства на момент його прийняття, то надання банківської виписки до позовної заяви не спростовує правомірності оспорюваного рішення про відмову в реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року в ЄРПН.

Одночасно апелянт наполягає на тому, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, а саме щодо оцінки повноти надання документів, що належить виключно до компетенції комісії ГУ ДФС.

Представник відповідачів у судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Вважає висновки суду першої інстанції щодо даного публічно-правового спору необґрунтованими і просить скасувати оскаржуване судове рішення, відмовивши у задоволенні позову ТОВ у повному обсязі.

Представник позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 18 липня 2018 року між позивачем та ТОВ «Техбуд стейт» було укладений договір купівлі-продажу № 1807-К-18, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався передати у власність ТОВ «Техбуд стейт» розчинник органічний універсальний «РОУХІМ», а останній зобов`язувався його прийняти та оплатити.

ТОВ було надано контрагенту рахунок на попередню оплату за вказаний товар № 1 від 25 липня 2018 року на загальну суму 189 000 грн, у т.ч. 20 % ПДВ 31 500 грн, який 30 липня 2018 року був оплачений ТОВ «Техбуд стейт».

30 липня 2018 року ТОВ складено ПН № 5 на загальну суму 189 000 грн, у т.ч. ПДВ 31 500 грн, яку направлено для реєстрації у ЄРПН.

27 серпня 2018 року позивач отримав квитанцію № 1 про те, що документи прийнято, однак реєстрація ПН від 30 липня 2018 року № 5 зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК, оскільки обсяг постачання товару/послуги 3814 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку. Тому йому запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

30 серпня 2018 року ТОВ були надіслані ГУ ДФС письмові пояснення та копії документів на підтвердження факту постачання необхідних складових для виробництва розчинника органічного універсального «РОУХІМ».

31 серпня 2018 ГУ ДФС прийняло оспорюване рішення № 901348/40181768 про відмову в реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із підпунктом 187.1. статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до приписів пункту 74.2 статті 74 ПК в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. (пункт 74.3 статті 74 ПК).

Пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі Порядок № 1246) зазначено, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Як передбачено пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

У квитанції від 27 серпня 2018 року № зазначено, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК реєстрація ПН від 30 липня 2018 року № 5 в ЄРПН зупинена у зв`язку із тим, що обсяг постачання товару/послуги 3814 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам підпункту 2.1 пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» № 117 від 21 лютого 2018 року затверджено:

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 117);

Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації;

Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 117 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, ПН/РК (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<Рмx1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/ розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Відповідно до приписів пунктів 5, 10 Порядку № 117 ПН/РК, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

У листі № 959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року ДФС визначила Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій, а листом № 960/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року - Перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 21 Порядку № 117 визначено такі самостійні підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації ПН/РК:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації,

зазначеної у ПН/РК, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 2.1. Критеріїв ризиковості здійснення операцій, що визначені у листі ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, вказаного, що обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у ПН/РК, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Передбачений у пункті 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК у ЄРПН не означає обов`язку платника податку подати абсолютно всі зазначені у ньому документи для проведення такої реєстрації у кожному випадку без урахування специфіки господарської операції та конкретних зауважень контролюючого органу.

При цьому, на переконання апеляційного суду, зазначений у квитанції від 27 серпня 2018 року № недолік обсяг постачання товару/послуги 3814 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання свідчить про наявність у податкового органу сумнівів щодо наявності у позивача певної кількості (обсягу) необхідного товару для здійснення господарської операції, за наслідками якої було складено ПН № 5 від 30 липня 2018 року.

Відтак, вказане дає підстави для висновку про відсутність у такій вимозі контролюючого органу однозначної необхідності для проведення реєстрації спірної ПН підтвердження саме руху коштів за цими господарськими операціями, а вказує на потребу додаткового підтвердження наявності певного обсягу таких товарно-матеріальних цінностей.

Апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання ПН прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретних вимог щодо необхідності такого подання.

При цьому нечітке формулювання контролюючим органом підстав для зупинення реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року позбавило можливості позивача подати документи, які підтверджують придбання складових для виробництва розчинника органічного «Роухім», які були наявні у нього станом на момент складення ПН № 5 від 30 липня 2018 року та у подальшому надані суду при вирішенні спору (платіжне дорученням № 3 від 30 липня 2018 року).

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні ГУ ДФС від 31 серпня 2018 року № 901348/40181768 про відмову в реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року у графі «Неподання платником податку копій документів» стоїть прочерк, що свідчить про відсутність зауважень контролюючого органу до позивача у цій частині.

При цьому підставою відмови у реєстрації ПН позивача у вказаному рішенні вказано наданням копій документів, які складені з порушенням законодавства. Бланк рішення передбачає конкретизацію мотивів його прийняття: «Додаткова інформація (вказати конкретні документи):». Таким чином, у вказаній додатковій інформації контролюючий орган має можливість навести конкретний перелік поданих платником документів, які складені з порушенням законодавства.

Разом із тим, ГУ ДФС у підпункті «Додаткова інформація» зазначено зовсім іншу підставу для прийняття рішення про відмову у реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року у ЄРПН відсутності розрахункових документів, банківських виписок про оплату придбання складових (зернових культур, ферментних препаратів, дріжджів) для виробництва розчинника органічного універсального «РОУХІМ».

Наведене дає підстави для висновку про суперечливість та недостатню обґрунтованість оспорюваного позивачем рішення ГУ ДФС № 901348/40181768 від 31 серпня 2018 про відмову у реєстрації ПН № 5 від 30 липня 2018 року в ЄРПН.

Згідно із приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

На переконання апеляційного суду, оскаржуване позивачем рішення ГУ ДФС № 901348/40181768 від 31 серпня 2018 року не можна вважати таким, що прийняте з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

У пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Європейський суд з прав людини визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення комісії ГУ ДФС № 901348/40181768 від 31 серпня 2018 року є необґрунтованим, а отже протиправним і правомірно скасоване судом першої інстанції.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДФС зареєструвати ПН № 5 від 30 липня 2018 року в ЄРПН апеляційний суд зазначає таке.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 1246 ПН/РК, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування..

Оскільки позовна вимога про зобов`язання ДФС зареєструвати ПН № 5 від 30 липня 2018 року у ЄРПН носить похідний характер у даному спорі, то з урахуванням висновків апеляційного суду щодо неправомірності рішення ГУ ДФС № 901348/40181768 від 31 серпня 2018 року, то така позовна вимога ТОВ обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Одночасно апеляційний суд наголошує на тому, що згідно із позицією Європейського суду з прав людини, що сформована, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 460/2963/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. Б. Хобор
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 22 серпня 2019 року