Справа № 240/7759/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/7759/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому компенсації за невикористане речове майно;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу нараховану грошову компенсацію замість речового майна, що підлягають видачі згідно норм забезпечення за час військової служби, у сумі 36671,65 грн, згідно довідки №134 від 28.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді командира взводу 2 реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 . З 01.07.2017 був звільнений з військової служби. При звільненні з військової служби відповідачем не було виплачено йому грошову компенсацію замість речового майна, що підлягає видачі на підставі довідки №134 від 28.09.2018.

Ухвалою суду від 21.05.2019 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи.

07 червня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву. По змісту якого, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що у з рапортом про отримання компенсації речового майна позивач до керівництва не звертався.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1 від 30.06.2017 позивача звільнено у запас відповідно до пункту "а" частини шостої статті 26 з урахуванням підпункту "ї" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.10).

Згідно витягу з наказу від 27.07.2018 року за № 171 вислуга років у Збройних Силах становить 14 календарних років. У відповідності до наказу про звільнення позивачу виплачена премія, щомісячна надбавка за виконання особливо важливих завдань, щомісячна додаткова винагорода, винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях, одноразова грошова допомога.

Сторонами не заперечується, що при звільненні ОСОБА_1 не виплачено грошову компенсацію вартості речового майна, що підлягає видачі у розмірі, визначеному ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та нормами постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016.

16.01.2019 позивач звернувся із заявою на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з проханням внести зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1 від 30.06.2017 щодо виплати йому компенсації за речове майно в сумі 36671,65 грн та провести в повному обсязі виплату нарахованої грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі згідно норм забезпечення під час військової служби, згідно довідки-розрахунку № 134 від 28 вересня 2018 року (а.с.11-12).

Згідно довідки № 134 від 28.09.2018 вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні в запас військовослужбовця прапорщика ОСОБА_1 становить 36671,65 грн (а.с.18).

Листами від 29.01.2019 №717 та від 26.04.2019 №2585 надано відповіді на звернення позивача, в яких повідомлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Однак, позивачем не було надано рапорт на виплату грошової компенсації замість речового майна у натуральному вигляді. Вказано, що командир військової частини (розпорядник бюджетних коштів) не має права брати зобов`язання та здійснювати платежі за минулі бюджетні періоди (а.с.14-17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією за законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до зазначеної норми, Кабінет Міністрів України постановою за №178 від 16.03.2016 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, який визначає механізм такої виплати (далі - Порядок №178).

Абзацом першим п.2 Порядку №178 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з п.3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до п.4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно з п.5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 26.05.2016 за №768/28898 встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого Порядком №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року ДДЗ та ПМР надає до ЦУРЗ.

ЦУРЗ відповідно до наданих цін ДДЗ та ПМР складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.

Оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюються за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що військовослужбовці, які звільнилися в запас, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Таким чином, позивач, як військовослужбовець, звільнений з військової служби, на час підписання наказу про звільнення, мав право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку він не отримав у період проходження військової служби, а відповідач відмовив у виплаті компесації, що свідчить про вчинення ним протиправних дій.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що із заявою на отримання компенсації речового майна ОСОБА_1 звернувся 14.05.2019.

На спростування вказаних доводів в матеріалах справи міститься копія заяви позивача від 16.01.2019 (а.с.11-12) та копія квитанції АТ "Укрпошта" про направлення позивачем вказаної заяви командиру військової частини НОМЕР_1 16.01.2019 (а.с.13).

Зі змісту довідки про вартість речового майна, що належить ОСОБА_1 до видачі від 28.09.2018 №134 встановлено, що сума грошової компенсації за таке майно становить 36671,65 грн (а.с.18).

Враховуючи зазначене, позивач має законне право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби, оскільки така вимога відповідає нормам встановленим пунктами 2 та 3 Порядку №178 і він подав за місцем військової служби відповідну заяву, що передбачена пунктом 4 вказаного Порядку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на наведене, відповідачем не спростовано факт наявності у позивача права на отримання грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, у зв`язку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_3 ) компенсації за невикористане речове майно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 нараховану грошову компенсацію замість речового майна за нормами забезпечення в сумі 36671,65 грн, згідно довідки №134 від 28.09.2018 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 23 серпня 2019 року.

Суддя В.А. Панкеєва