Справа № 755/11675/19
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

при секретарі - Головатюк І.І.

за участю: представника позивача - адвоката Шупика О.А.

представника відповідача - Глущенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд скасувати постанову Київської міської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил №0407/10000/19 від 04 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.481 МК України.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 08 липня 2019 року позивачем було отримано постанову Київської міської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил №0407/10000/19 від 04 липня 2019 року, якою позивача, як директора ТОВ «ЛІК ОМ» визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивач не погоджується з даною постановою, оскільки вона винесена з неповним з`ясуванням обставин справи, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною. Так, позивачем, як директором ТОВ «ЛІК ОМ» у 2015 році було оформлено в режим тимчасового вивезення ЕВМД типу ЕК 32АА №100250005/2015/537283 від 01 вересня 2015 року. Згідно зобов`язання №1-1 від 31 червня 2015 року позивач, як керівник ТОВ «ЛІК ОМ», взяв на себе зобов`язання щодо зворотного ввезення вищевказаного товару в строк до 31 серпня 2018 року. Позивач з

2012 року був призначений на посаду директора ТОВ «ЛІК ОМ», а з 15 березня 2017 року одночасно став й єдиним засновником даного підприємства. 14 липня 2017 року, при спробі скористатися електронним ключем до підприємства з`ясувалось, що доступ позивача та інших співробітників ТОВ «ЛІК ОМ» до електронних систем відсутній, оскільки електронний ключ було змінено невідомими особами. При перевірці даних відповідного реєстру з`ясувалось, що невідомі особи внесли завідомо неправдиві відомості щодо засновника та керівника ТОВ «ЛІК ОМ» та фактично заволоділи підприємством. Позивач стверджує, що нікому права на ТОВ «ЛІК ОМ» не відчужував. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 липня 2017 року, новим засновником ТОВ «ЛІК ОМ» значиться ОСОБА_2 . В Господарському суді Черкаської області на розгляді знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 №925/531/19. Крім того, рішенням окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 та ухвалено скасувати реєстраційну дію - державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «ЛІК ОМ», вчинену 10 червня 2017 року. Крім того, рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року позивача поновлено на посаді директора ТОВ «ЛІК ОМ». Проте до теперішнього часу вказане рішення не виконано. Таким чином ані станом на 04 липня 2019 року ані на сьогоднішній день позивач не є ані засновником ані директором ТОВ «ЛІК ОМ».

31 серпня 2018 року позивачем були подані до відповідача заяви з проханням не застосовувати до нього адміністративне стягнення за невиконання взятих на себе зобов`язань та з проханням продовжити строк зобов`язання щодо зворотного ввезення зазначеного у ЕВМД типу ЕК 32 АА №100250005/2015/537283 від 01 вересня 2015 року товару на 6 місяців, тобто до 28 лютого 2019 року. Оскільки в подальшому ситуація не змінилась, позивач був змушений знову звернутися до відповідача, оскільки був незаконно відсторонений від виконання обов`язків директора ТОВ «ЛІК ОМ», що відповідачем не було взято до уваги.

25 липня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Шупик О.А. в судовому засіданні просив адміністративний позов задовольнити, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та додатково пояснив, що адміністративне стягнення за порушення митних правил накладено на позивача як директора ТОВ «ЛІК ОМ», проте відповідач був повідомлений позивачем про те, що не є директором вказаного підприємства. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен довести, що позивач мав можливість виконати свої зобов`язання. Однак позивач, не будучи директором підприємства, не міг звернутися до закордонної компанії, якій передавалось обладнання, задля повернення (зворотного ввезення) товару.

Представник відповідача Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - Глущенко Н.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовної заяви та пояснила, що товари, які вивозяться за межі України, оформлюються в режимі тимчасового вивезення. Позивач оформив митну декларацію на тимчасове вивезення товару та зобов`язався його повернути у встановлені строки, згідно ст.116 МК України. Проте таке зобов`язання позивачем було порушено. 31 серпня 2018 року позивачем було подано заяву про подовження терміну повернення товару до 28 лютого 2019 року, яке задоволено відповідачем. Однак до вказаної дати товар також повернуто не було. До заяви позивача були долучені документи про наявність судових спорів, однак на час складання протоколу та постанови позивачем не було надано документу (вирок суду, рішення суду про здійснення рейдерського захвату), який би підтверджував рейдерський захват підприємства, було подано рішення про поновлення на роботі. Тому у відповідача не було законних підстав щоб не складати протокол про порушення митних правил та не виносити оскаржувану постанову. Хоча якщо позивач не був директором підприємства, в нього не було юридичних підстав укладати з підприємством держави, до якої вивезено товар, угоду про повернення товару. У відповідача наявний доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак позивач мав виконати зобов`язання по поверненню товара як фізична особа, яка взяла таке зобов`язання. Відповідачу не було надано належних документів про призначення нового директора товариства - протоколу загальних зборів. Позивачем відповідачеві було надано рішення Києво-Святошинського суду Київської області та рішення Оболонського районного суду м.Києва про поновлення на роботі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55Конституції України та статтею 6 КАС України.

У відповідності до визначень, наведених у пунктах 4, 24 частини першої статті 4 МК України, ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Судом встановлено, що 04 червня 2018 головним державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС України Карабець С.П. відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил №0407/10000/19 за ознаками ч.3 ст.481 МК України - перевищення строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб (а.с.17-19).

Відповідно до вищевказаного протоколу: «у відділі митного оформлення №2 митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС знаходиться на контролі товар (моделі демонстраційного призначення макет гелікоптера (динамічний стенд) марки КТ-112, масо-габаритний макет літаючої платформи R-111, масо-габаритний макет літаючої платформи R-110), оформлений в митному режимі тимчасового вивезення відповідно до митної декларації від 01 вересня 2015 року №100250005/2015/537283.

Строк тимчасового вивезення який встановлено органом доходів і зборів згідно із статтею 116 МК України становить 31 серпня 2018.

Строк тимчасового вивезення було продовжено відповідно до заяви від 31 серпня 2018 №б/н, вхідний митниці від 31 серпня 2018 №2676/Інше до 28 лютого 2019.

Відповідальна особа за реімпорт товарів, оформлених в режимі тимчасового вивезення згідно зобов`язання - директор ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») ОСОБА_1 .

До закінчення встановленого строку тимчасового вивезення директор ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») ОСОБА_1 не вжито заходів щодо реімпорту моделі демонстраційного призначення макет гелікоптера (динамічний стенд) марки КТ-112, масо-габаритний макет літаючої платформи R-111, масо-габаритний макет літаючої платформи R-110, поміщення їх в інший митний режим, припинення митного режиму тимчасового вивезення або продовження строку тимчасового вивезення.

Згідно пояснень гр. ОСОБА_1 , строк тимчасового ввезення товару, встановлений органом доходів і зборів відповідно до статті 116 МК України порушено у зв`язку з судовим розглядом на момент завершення строку тимчасового вивезення.

Відповідно до частини 2 статті 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності можуть бути громадяни, які на момент вчинення порушення митних правил досягли 16-річного віку, а при вчиненні таких порушень підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (пункт 43 частини 1 статті 4 МК України).

Отже, в діях директора ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 481 МК України, а саме, перевищення встановленого відповідно до Митного кодексу України строку тимчасового вивезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб.»

На підставі зазначеного протоколу заступником начальника Київської міської митниці ДФС Кондратюком О.М. прийнято постанову у справі про порушення митних правил №0407/10000/19 від 04 липня 2019 року, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а.с. 13-16)

Позивач не погоджуючись з такою постановою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 70 МК України з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи запроваджено митний режим тимчасового вивезення, особливості якого врегульовано окремою главою цього Кодексу («Глава 19. Тимчасове вивезення»).

Згідно зі статтею 113 МК України тимчасове вивезення - це митний режим, відповідно до якого українські товари або транспортні засоби комерційного призначення вивозяться за межі митної території України з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реімпорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Митний режим тимчасового вивезення може бути застосований до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо вивозяться за межі митної території України (частина 1 ст.114 МК України).

Строк тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у зазначений митний режим. З урахуванням мети тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та інших обставин строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів (частини 1 та 2 статті 116 МК України).

Згідно з пунктами 1 та 2 глави 3 розділу ІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, строк тимчасового вивезення товарів установлюється митним органом у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції Декларанта, зазначеної в установленому порядку в МД, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у зазначений митний режим.

Кінцева дата строку тимчасового вивезення товарів зазначається посадовою особою митного органу, яка здійснює випуск товарів, що тимчасово вивозяться за межі митної території України, у документі, за яким здійснюється митне оформлення товарів (МД, книжка А.Т.А. тощо).

Строк тимчасового вивезення товарів, поміщених у митний режим тимчасового вивезення, може бути продовжений митницею оформлення з урахуванням мети вивезення товарів та інших обставин і з дотриманням вимог, установлених Кодексом.

Для продовження строку тимчасового вивезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, подає до митниці оформлення відповідну заяву. Разом із заявою за наявності подаються: документи, які підтверджують наявність обставин, що обумовлюють необхідність такого продовження; нова книжка А.Т .А .

З матеріалів справи вбачається, що органом доходів і зборів встановлено строк тимчасового вивезення товару до 31 серпня 2018 року.

Строк тимчасового вивезення було продовжено на підставі заяви позивача від

31 серпня 2018 року, вхідний митниці від 31 серпня 2018 року №2676/інше, - до 28 лютого 2019 року.

Згідно цієї заяви від 31 серпня 2018 року, позивач ОСОБА_1 просив відповідача не застосовувати до нього адміністративне стягнення за невиконання взятих на себе зобов`язань та подовжити строк тимчасового вивезення зазначеного у ЕВМД типу ЕК 32 АА №10025000/2015/537283 від 01 вересня 2015 року товару на невизначений строк до закінчення вирішення спору в судах та до виконання відповідних судових рішень Державною виконавчою службою України.

Стороною відповідача не оспорюється, що до цієї заяви було долучено копію заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року (справа №756/11508/17 (унікальний номер №756/15586/17, провадження №2/756/2170/18)), яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») про визнання дій та визнання протоколу загальних зборів учасників в частині звільнення з посади директора за власним бажанням незаконним, поновлення на посаді директора та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково, поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») з 09 червня 2017 року та стягнуто з ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. (а.с.20-25)

Вищевказаним рішенням суду встановлено:

«Як убачається із матеріалів справи, наказом №1 від 20.12.2012 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «ЛІК ОМ» на підставі Протоколу №1 Установчих зборів засновників товариства від 20.12.2012 року (а.с. 11).

Позивач перебував на посаді директора ТОВ «ЛІК ОМ», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 11.01.2013 року та Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 07.10.2016 (а.с. 14, 15).

Із Договору №1/17 купівлі-продажу частки у Статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» від 15.03.2017 року та Протоколу №15/03/17 Загальних зборів учасників товариства від 15.03.2017 року убачається, що ОСОБА_1 отримав у власність частку у розмірі 100%, що складає 11 908 000,00 грн. статутного капіталу ТОВ «ЛІК ОМ», таким чином одноособово став засновником та власником вказаного товариства (а.с. 16-18, 19-20).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 30.08.2017 року керівником ТОВ «ЛІК ОМ» є ОСОБА_1 (а.с. 21-26).

Разом з тим, згідно відомостей, що містяться у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 17.07.2017 року засновником та керівником ТОВ «ЛІК ОМ» є ОСОБА_2 (а.с. 27- 30).

У відповідності до Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року ОСОБА_1 як засновник товариства продав частку у статутному капіталі у розмірі 100% ОСОБА_2 (а.с. 42-43).

Згідно Протоколу №06/17 Загальних зборів учасників ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора за власним бажанням з 09.06.2017 року та призначено на цю посаду ОСОБА_2 (а.с. 44-45).

ОСОБА_1 звернувся із заявами про вчинення кримінального правопорушення до Києво-Святошинської місцевої прокуратури, в якій вказав про заволодіння належним йому як засновнику товариством шахрайським шляхом, в результаті чого 19.07.2017 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження №0000429 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 31).

В рамках даного кримінального провадження проведено комплексну судово-почеркознавчу експертизу та технічну експертизу документів для встановлення факту підписання позивачем Протоколу №06/17 від 09.06.2017 року.

Так, Висновком Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №8-4/1725 від 14.08.2017 року встановлено, що підпис у Договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року та у Протоколі №06/17 Загальних зборів учасників ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року виконаний не ОСОБА_1 (а.с. 50-61).

Окрім цього, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач ТОВ «ЛІК ОМ» змінив свою назву на ТОВ «ПледонРайз» (а.с.147).»

В статті 481 МК України передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового вивезення товарів та, зокрема, в частині 3 встановлено, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

В той же час, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (частина 1 статті 486 МК України).

Статтею 489 МК України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно визначення, наведеного в частині 1 статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом (частина 1 статті 460 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності можуть бути громадяни, які на момент вчинення порушення митних правил досягли 16-річного віку, а при вчиненні таких порушень підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (пункт 43 частини 1 статті 4 МК України).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 531 МК України визначено перелік підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а саме: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Згідно змісту оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил №0407/10000/19 від 04 липня 2019 року: «в діях громадянина України ОСОБА_1 директора ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») () наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті

481 Митного кодексу України, а саме, перевищення встановленого до Митного кодексу України строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.»

Одним із доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в постанові зазначено заяву ОСОБА_1 від 31 серпня 2018 року, яка містить посилання на вищевказане заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 квітня

2018 року.

При цьому, в розпорядженні посадової особа при розгляді справи про порушення митних правил була наявна копія заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року, яким, серед іншого, встановлено, що згідно відомостей, які містяться у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 17.07.2017 року засновником та керівником ТОВ «ЛІК ОМ» є ОСОБА_2 .

Як убачається з матеріалів справи, згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на

09 червня 2017 року керівником ТОВ «ЛІК ОМ» вказаний ОСОБА_1 (а.с.29-32), а станом на 10 червня 2017 року - вже ОСОБА_2 (а.с.33-35).

Вищевказаний реєстр є у відкритому доступі і у відповідача, з урахуванням викладених позивачем в заяві від 31 серпня 2018 року доводів та тверджень, не було перешкод переконатись в складі керівників ТОВ «ЛІК ОМ».

Не зважаючи на викладене, позивача було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, саме як директора ТОВ «ЛІК ОМ», що свідчить про невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Згідно постанови головного державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименко М.В. про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №56596723), виданий Оболонським районним судом м.Києва виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на роботі, повернуто стягувачу через неможливість з`ясувати місцезнаходження боржника ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ» (ТОВ «ЛІК ОМ»).

Представника позивача в судовому засіданні пояснив, що рішення суду про поновлення позивача на роботі до теперішнього часу не виконано.

Отже, враховуючи, що позивач з 10 червня 2017 року не є директором ТОВ «ЛІК ОМ», він з вказаної дати не був наділений повноваженнями вчиняти дії по поверненню (зворотному ввезенню)тимчасово вивезеного за межі митної території України товару, тобто був позбавлений як права так і можливості вчиняти такі дії.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятої ним постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.481МК України, та про відсутність в діях позивача складу вказаного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 70, 113, 114, 116, 458-460, 466, 481, 486, 489, 495, 531 Митного кодексу України, статтями 5, 19, 20, 72, 77, 78, 90, 241-246, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: 03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А, ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову Київської міської митниці Державної фіскальної служби України від 04 липня 2019 року у справі про порушення митних правил №0407/10000/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.481МК України.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний те кст рішення складено 20 серпня 2019 року.

Суддя :