Справа № 280/516/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 280/516/19

головуючий суддя І інстанції - Новікова І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року в адміністративній справі № 280/516/19 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 02.11.2017;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 02.11.2017, та провести відповідні виплати.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року скасувати та прийняти судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що оскільки атестація робочих місць в ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» була проведена у встановлений законодавством п`ятирічний термін, тобто до 1997 року, період роботи з 22.08.1992 року по 20.09.1994 року також має враховуватись до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2. Зауважено, що без врахування періоду роботи з 22.08.1992 року по 20.09.1994 року, позивач має 10 років 3 місяці 4 дні спеціального стажу, при необхідних 10 роках, для призначення пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку на 4 роки, тобто після виповнення 56 років.

Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, 28.11.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Рішенням Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 21.12.2017 року № 32 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за Списком № 2 через відсутність на момент звернення необхідного стажу роботи.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі № 808/1304/18 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2017 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі №808/1304/18, Шевченківським об`єднаним УПФУ прийнято рішення від 14.12.2018 року № 65, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана відмова була обґрунтована тим, що заявником не було надано уточнюючу довідку ПАТ «Запорізький абразивний комбінат», тому період роботи в ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» на посаді змінного майстра на ділянці виробництва шлифзерна зернового карбіду кремнію з 15.06.1989 року по 20.04.1994 року не зараховується до пільгового стажу за Списком № 2. При проведенні взаємного зарахування загальний стаж буде складати 7 років 1 місяць 19 днів (6 місяців 12 днів за Списком № 2 + 6 років 7 місяців 7 днів за вислугу років), що менше передбачених законодавством 12 років 6 місяців та є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Не погодившись з вказаними доводами пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при відмові позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Згідно ч. 6 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання, згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, не підтвердилось право на пільгову пенсію, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону - є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як свідчить наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивача, останній у період з 15.06.1989 року по 20.04.1994 року працював на посаді змінного майстра на дільниці виробництва шлифзерна зеленого карбіду кремнію.

В свою чергу, з рішення відповідача від 14.12.2018 року № 65 вбачається, що вказаний період не був зарахований останнім до пільгового стажу позивача, з огляду на ненадання ним уточнюючої довідки про пільговий характер роботи.

Між тим, як вбачається з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2018 року у справі № 808/1304/18, прийнятного за результатом розгляду позову ОСОБА_1 про зобов`язання Шевченківське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити пенсію, суд першої інстанції встановив протиправність дій пенсійного органу в незарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду його роботи на ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» з 15.06.1989 року по 21.08.1992 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з зазначеного вбачається, що в судовому порядку було встановлено наявність у позивача права на зарахування до пільгового стажу, періоду його роботи з 15.06.1989 року по 21.08.1992 року.

В свою чергу, відповідачем не було надано до суду належних, допустимих та достовірних доказів, в розумінні ст. ст. 74-76 КАС України, які б спростовували вказані висновки.

При цьому, що стосується періоду роботи позивача на посаді змінного майстра на дільниці виробництва шлифзерна зеленого карбіду кремнію у період з 22.08.1992 року по 20.04.1994 року, то суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи з наведених приписів законодавства, пільговий період роботи для призначення пенсії за Списком № 2 після 22.08.1992 року має підтверджуватись результатами атестації робочих місць.

Верховний Суд України у постановах від 10 березня 2015 року (справа № 21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 02 грудня 2015 року (справа № 21-1329а15), від 12 квітня 2016 (справа № 21-6501а15), а також Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14) висловлювали правову позицію, стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах, з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Як вбачається з матеріалів справи, документів які б підтверджували факт проведення атестації робочого місця позивача після 22.08.1992 року, останнім не надавалось.

Відтак, з огляду на наведені обставини, правові підстави для зарахування пільгового стажу позивача за період з 22.08.1992 року по 20.04.1994 року -відсутні.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправності незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів його роботи на посаді змінного майстра на дільниці виробництва шлифзерна зеленого карбіду кремнію з 15.06.1989 року по 21.08.1992 року.

Що стосується правомірності призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.11.2017 року, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-11, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 4.1. Порядку № 22-11, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відтак, з зазначених правових приписів вбачається, що підставою для призначення особі пенсії є подана останньою письмова заява.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2017 року позивачем до пенсійного органу була подана заява про призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивачем до пенсійного органу не подавалась, матеріали даної адміністративної справи такої заяви не містять.

Суд апеляційної інстанції наголошує і, на що не звернув увагу суд першої інстанції, що пенсія за віком на пільгових умовах і пенсія за вислугу років є різними видами пенсій, у зв`язку з чим, їх призначення має здійснюватись пенсійним органом на підставі відповідної заяви, в якій має відображатись вид пенсії, яку особа бажає отримувати.

Відтак, оскільки заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем до пенсійного органу не подавалась, то відповідно в даному випадку відсутній факт порушення прав позивача на отримання такої пенсії і, як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити останньому пенсію на пільгових умовах у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно вирішено спір по суті, однак з помилковим застосуванням норм матеріального права, що свідчить про необхідність зміни мотивувальної частини останнього. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року в адміністративній справі № 280/516/19- змінити, виклавши текст мотивувальної частини в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко