Справа № 806/2418/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Житомир справа № 806/2418/18

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії та виплатити компенсацію,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо не виплати компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несвоєчасно сплаченої суми та не виконання: рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-а-8764/09 від 14.12.2009р.; рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-4809/10 від 08.12.2010р.; рішення Київського апеляційного адміністративного суду по справі №22а-1120/08 від 04.03.2008р.; виконавчого листа №2-а/0610/2432/2012 від 24.10.2012р., виданого Коростенським міськрайонним судом; виконавчого листа №2-а-/8506/11 від 31.10.2011р., виданого Коростенським міськрайонним судом; виконавчого листа №2а-3078/2010 від 15.10.2014р., виданого апеляційним судом Житомирської області; виконавчого листа №2-а-4941/10 від 04.07.2012р., виданого Коростенським міськрайонним судом; рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2а-10197/2011 від 13.03.2012р.; рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2а-610/11 від 20.09.2011р.; рішення Корольовського районного суду м.Житомира по справі №2-а-8467/11 від 14.03.2012р.;

- зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії по негайному виконанню: рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-а-8764/09 від 14.12.2009р.; рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-4809/10 від 08.12.2010р.; рішення Київського апеляційного адміністративного суду по справі №22а-1120/08 від 04.03.2008р.; виконавчого листа №2-а/0610/2432/2012 від 24.10.2012р., виданого Коростенським міськрайонним судом; виконавчого листа №2-а-/8506/11 від 31.10.2011р., виданого Коростенським міськрайонним судом; виконавчого листа №2а-3078/2010 від 15.10.2014р., виданого апеляційним судом Житомирської області; виконавчого листа №2-а-4941/10 від 04.07.2012р., виданого Коростенським міськрайонним судом;

- зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку до дня виконання: рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-а-8764/09 від 14.12.2009р.; рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-4809/10 від 08.12.2010р.; рішення Київського апеляційного адміністративного суду по справі №22а-1120/08 від 04.03.2008р.; виконавчого листа №2-а/0610/2432/2012 від 24.10.2012р., виданого Коростенським міськрайонним судом; виконавчого листа №2-а-/8506/11 від 31.10.2011р., виданого Коростенським міськрайонним судом; виконавчого листа №2а-3078/2010 від 15.10.2014р., виданого апеляційним судом Житомирської області; виконавчого листа №2-а-4941/10 від 04.07.2012р., виданого Коростенським міськрайонним судом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем не виконуються вимоги Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" щодо виплати коштів за рішеннями судів та щодо виплати компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми. На неодноразові звернення позивача до ДКСУ про виконання рішень судів та виплату компенсації, належних відповідей та коштів не надходило. У зв`язку з цим, звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Державною казначейською службою України в строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі, направлено до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач зазначає, що при виконанні рішень зобов`язального характеру, компенсація у зазначених категоріях справ не може бути нарахована відповідно до Закону, адже порядок погашення заборгованості за рішеннями суду зобов`язального характеру визначає Порядок №440, а тому, оскільки виконавчі документи надійшли до органу Казначейства від органів державної виконавчої служби відповідно до Порядку №440, то Казначейством здійснено не стягнення коштів за рішенням суду, а погашення заборгованості за рішенням суду. Щодо виконання рішень про стягнення коштів відповідач стверджує, що стосовно виконавчих листів Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі №2а-8764/09 та №2а-4809/10, відповідно до листа ДКСУ від 26.07.2018 №5-13/1411-3398 нарахована компенсація за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу по справі №2а-8764/09 у сумі 2193,91 грн., по виконавчому листу по справі №2а-4809/10- у сумі 709,68 грн. Заборгованість за постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі №2а-4809/10, яка надійшла згідно з актом приймання-передавання за 1 квартал 2015 року від 10.04.2015 погашена 15.11.2017. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду по справі №22а-1120/08 знаходиться в черзі для здійснення виплати. Відповідач відмітив, що на день подання відзиву на виконанні у Казначействі України знаходяться рішення судів, що надійшли та зареєстровані раніше виконавчих документів Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справах № 2-251/07 (провадження-22а-1120/08) та №2а-8506/11, тому лише після виконання рішень, що надійшли раніше, Казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 .

Позивач і представник відповідача прибули до суду. Позивач подав заяву про розгляд справи в прядку письмового провадження. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без фіксування технічними засобами.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що на виконання судових рішень у справах №2-а-8764/09, №2-4809/10, № 2-а-8567/11, № 2-а-8506/11, № 2-а-3078/2010, № 2а-10197/2011, № 2а-610/11, № 2-а-8467/11, у яких відповідно позивачем був ОСОБА_1 , видано наступні виконавчі листи:

- виданий Коростенським міськрайонним судом №2-а-8764/09 від 14.12.2009 щодо стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Коростень на користь ОСОБА_1 недоплачених коштів, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 33913 (тридцять три тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 50 копійок за період з 01.01.2007 по 01.10.2009;

- виданий Коростенським міськрайонним судом №2а-4809/10 від 08.12.2010 щодо стягнення з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачених коштів, передбачених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 30 копійок за період з 01.04.2009 по 01.01.2010;

- виданий Коростенським міськрайонним судом № 2-а-8567/11від 24.10.2012 щодо зобов`язання управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в зв`язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 40% мінімальної заробітної плати, щомісяця, за період з 20.01.2011 року по 30.06.2011 року, з урахуванням проведених виплат виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік» на відповідний час;

- виданий Коростенським міськрайонним судом № 2-а-8506/11 від 31.10.2011 щодо зобов`язання Головного управління прані та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в особі Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести ОСОБА_1 виплату грошової допомоги, передбаченої ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням отриманих коштів;

- виданий апеляційним судом Житомирської області від 15.10.2014 по справі № 2-а-3078/2010 щодо зобов`язання управління Пенсійного Фонду в м. Коростені нарахувати та виплатити здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 коштів передбачених ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 16.10.2008 по 30.06.2009;

- виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області від 13.02.2013 по справі № 2а-10197/2011 щодо зобов`язання управління Пенсійного фонду в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області нарахувати га виплатити на користь ОСОБА_1 кошти передбачені ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах двох мінімальних заробітних плат щомісячно, за період з 02.05.2011 року по 22.07.2011 з урахуванням проведених виплат;

- виданий Корольовським районним судом м. Житомира від 21.02.2013 по справі № 2а-610/11 щодо зобов`язання управління Пенсійного фонду в м. Коростені провести донарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення за період з 25.07.2010 року по 25.01.2011 рік в розмірі визначеному ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом -мінімальним заробітним платам;

- виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області від 27.11.2012 по справі № 2-а-8467/11 щодо зобов`язання управління Пенсійного Фонду в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 коштів передбачених ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах двох мінімальних заробітних плат щомісячно, за період з 01.01.2011 року по 31.06.2011 з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до повідомлень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області вказані виконавчі листи прийнято до обліку та включено до Першої черги Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.

Окрім того, постановою Коростенського міськрайонного суду у справі №2а-4809/2010 від 08.12.2010 постановлено стягнути з управління праці та соціального захисту населення Корольовської ради м. Житомира на користь ОСОБА_1 недоплачені кошти, передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 18253 (вісімнадцять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 74 копійки за період з 01.07.1998 по 01.04.2004 та стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачені кошти, передбачені ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 30 копійок за період з 01.04.2009 по 01.01.2010.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №22а-1120/08 від 04.03.2008 постановлено стягнути на користь ОСОБА_1 з Коростенського міського управління праці та соціального захисту населення одноразову щорічну грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2004-2006 роки в розмірі 3297,25 грн. Ухвалою Кростенського міськрайонного суду по даній справі змінено порядок виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду та зазначено стягнути з рахунку № НОМЕР_1 Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

22.12.2017 із зверненням та 20.02.2018 із заявою позивач звернувся до Державної казначейської служби України щодо нарахування та виплати компенсації відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у зв`язку з несвоєчасною виплатою коштів за рішеннями судів.

Листом №5-13/1411-3398 від 26.02.2018 Державна казначейська служби України повідомила позивачу, що на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" знаходяться рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справах № 2а-610/11 передані управлінням ДВС ГТУЮ у Житомирській області до ГУДКСУ у Житомирській області на підставі акта приймання - передавання від 12.03.2015, №2-а-8567/11 на підставі акта приймання - передавання від 10.04.2015, №2а-3078/10 на підставі акта приймання - передавання від 09.10.2015 та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" відносяться до першої черги погашення заборгованості. Зазначено, що погашення заборгованості по справах № 2а-610/11, №2-а-8567/11 буде виконано у вересні поточного року враховуючи, що рішення суду надійшли до Казначейства 12.03.2015 та 10.04.2015. Щодо рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №2-а-8764/09 та №2а-4809/10 повідомлено, що на користь позивача здійснено перерахування коштів по справі №2-а-8764/09 (07.08.2017 у сумі 33913,50 грн.) по справі №2а-4809/10 (26.07.2016 у сумі 18253,74 грн.) та зазначено, що відповідно до ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п.50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845 Казначейством нарахована компенсація за порушення строку перерахування коштів відповідно до виконавчого листа виданого 14.12.2009 та виданого 08.12.2010, однак, оскільки Законом та Порядком не встановлений окремий механізм виплати такої компенсації, Казначейством застосовується загальний принцип черговості. Додатково повідомлено, що оскільки рішення суду по справах №2а-10197/11, №2а-610/11, №2-а-8467/11 має зобов`язальний характер, компенсація у зазначених категоріях справ не нараховується відповідно ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиконання рішень судів у строк передбачений чинним законодавством та не виплати компенсації в розмірі 3% річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, позивач звернувся з вказаним позовом до суду за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Положеннями статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом, далі - КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV) (в редакції, чинній на момент передачі виконавчих листів №2а-8764/09, №2а-10197/2011, 2а-610/11, 2-а-8467/11, 2-а-8567/11, 2-а-3078/2010, №2а-4809/2010 до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області) та статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, чинній на момент передачі постанови по справі №2-251/07-(постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2008 року справа №22а-1120/08) до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.2 ст.3 Закону №606-XIV та ч.2 ст.6 Закону № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання визначені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно із абз. 2 пп.1 п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI, безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845).

Пунктом 3 Порядку №845 визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Поміж іншого, у відповідності до ч.ч 1, 2 ст.7 Закону №4901-VI, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів щодо звернення державного виконавця органу державної виконавчої служби із відповідною заявою чи постановлення Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, Корольовським районним судом м. Житомира ухвали про зміну способу і порядку виконання постанов шляхом стягнення коштів по справах №2-а-8506/11, №2-а-8567/11, №2-а-8467/11, №2а-610/11, №2а-10197/2011, в яких резолютивна частина судового рішення містить вимоги зобов`язального характеру.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4901-VI, інвентаризації та погашення заборгованості за ними визначено Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 (далі - Порядок №440).

Пунктом 14 Порядку №440 передбачено, що до рішень зобов`язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою боржника, його правонаступника або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, і завірені гербовою печаткою.

Матеріалами справи підтверджено, що виконавчі документи по справах зобов`язального характеру №2а-10197/2011, №2-а-8467/11, №2-а-8567/11 (провадження №2-а/0610/2432/2012), №2-а-/8506/11, №2а-3078/2010, №2а-610/11 до органів Казначейства від органів державної виконавчої служби надійшли з оригіналами документів (довідками) управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради та управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області про здійснення нарахування виплат.

Отже, вчинення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання судового рішення зобов`язального характеру органами Державної казначейської служби України не відповідає як нормам Закону №606-XIV, так і чинним нормам Закону України "Про виконавче провадження" 02.06.2016 №1404-VIII (в редакції, що регулює спірні правовідносини на момент звернення із позовом до суду).

З урахуванням викладеного, суд наголошує, що вимоги позивача в частині зобов`язання Державної казначейської служби України вчинити дії по негайному виконанню рішень судів у вищенаведених справах є безпідставними, оскільки обов`язок щодо виконання рішення суду, на виконання якого видано вказаний виконавчий документ, покладається на боржника.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання нарахування та виплати компенсації, суд зазначає наступне.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 5 Закону №4901-VI встановлено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 50 Порядку №845 встановлено, що за порушення встановленого законом строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Суд звертає увагу позивача, що вказана норма встановлює право на отримання компенсації виключно у разі несвоєчасного перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про зобов`язання Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку до дня виконання: рішення Коростенського міськрайонного суду по справах №2-а-8567/11 (провадження №2-а/0610/2432/2012), №2-а-/8506/11, №2а-10197/2011, №2а-610/11, виконавчого листа виданого апеляційним судом Житомирської області по справі №2а-3078/2010, рішення Корольовського районного суду м. Житомира по справі №2-а-8467/11 є безпідставними, оскільки дані виконавчі листи містять вимоги зобов`язального характеру.

Щодо нарахування та виплати компенсації за несвоєчасне перерахування коштів за виконавчими листами по справах №№2-а-8764/09, №2а-4809/10, №22а-1120/08, суд враховує слідуюче.

Пунктом 33 Порядку №845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Підпунктом 1 п. 47 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до п. 48 Порядку №845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Отже, виходячи з сукупного аналізу наведених правових норм вбачається, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, у порядку та у строки, встановлені Законом № 4901-VI та Порядком № 845. При цьому саме ДКС України є суб`єктом владних повноважень на якого покладений обов`язок щодо належного та своєчасного виконання рішень суду з виплати грошових коштів, а у випадку їх не виконання протягом трьох місяців, на виплату стягувачу компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Як свідчать обставини справи виконавчий лист виданий Коростенським міськрайонним судом №2-а-8764/09 від 14.12.2009 надійшов до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від органів ДВС згідно з актом приймання-передавання за 1V квартал 2014 року від 12.03.2015. Виплата коштів за даним виконавчим листом мала місце лише в серпні 2017, що підтверджується платіжним дорученням №607 від 03.08.2017.

Постанова Коростенського міськрайонного суду від 08.12.2010 по справі №2а-4809/2010 надійшла до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від органів ДВС згідно з актом приймання-передавання за 1 квартал 2015 року від 10.04.2015. Виплата коштів за даною постановою мала місце лише 15.11.2017, що підтверджується платіжним дорученням №9500 від 10.11.2017 по справі №2а-4809/2010. Виплата коштів за виконавчим листом по справі №2а-4809/2010 проведена з порушенням строку, так, документи до органу ДКС надійшли 10.04.2015, кошти перераховані позивачу -26.07.2016.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду у справі №22а-1120/08 від 04.03.2008 надійшла до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від органів ДВС згідно з актом приймання-передавання за 1 квартал 2018 року від 10.04.2018 та на момент розгляду справи, кошти за вказаним рішенням суду, не виплачені.

Тобто, з наведеного вбачається, що відповідачем порушено строк перерахування коштів стягувачу за рішеннями суду.

Посилання Державної казначейської служби України на те, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються у порядку черговості надходження таких документів, на переконання суду, не можуть слугувати достатньою правовою підставою для порушення законодавчо встановленого строку виконання судового рішення та, як наслідок, порушення прав позивача.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що ДКС України було прийнято рішення про виплату позивачу компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів:

- №12 від 06.02.2018, яким за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа № 2-а-8764/09, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення коштів у сумі 33913,50 грн нараховано компенсацію в сумі 2193,91 грн;

- № 11 від 06.02.2018, яким за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа № 2-4809/2010, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення коштів у сумі 18253,74 грн нараховано компенсацію в сумі 709,65 грн;

- від 30.03.2018, яким за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа № 2-4809/2010, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення коштів у сумі 2338,30 грн нараховано компенсацію в сумі 164,90 грн.

Нараховані суми компенсації не перераховані позивачу. При цьому відповідачем указано, що нарахована компенсація виплачується за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Законом та Порядком не встановлено окремий механізм виплати такої компенсації, тому питання щодо перерахування коштів на користь позивача буде розглянуто Казначейством після погашення заборгованості за рахунок Програми по першій та другій черзі, відповідно до черговості надходження документів.

Суд критично оцінює такі твердження відповідача та враховує, що відповідно до положень Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів. Казначейство веде бухгалтерський облік та складає звітність про здійснення в установленому порядку безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку.

Зважаючи на викладене та визнання відповідачем факту прострочення платежів щодо виконання судових рішень у справах № 2-а-8764/09 та 2-4809/2010, що підтверджується прийнятими рішеннями про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів від 06.02.2018 та 30.03.2018, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині визнання дій відповідача щодо невиплати компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несвоєчасно сплаченої суми та не виконання: рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-а-8764/09 від 14.12.2009 та рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-4809/10 від 08.12.2010, протиправними та, відповідно, зобов`язання Державної казначейської служби України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні цих рішень.

Одночасно, з метою повного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині зобов`язання Державної казначейської служби України нарахувати та виплатити позивачу компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду у справі №22а-1120/08.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 вказаного Кодексу визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, а також з метою повного захисту прав позивача, суд вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 229, 242-246, 250, 255, 257- 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ,01601, ) про зобов`язання вчинити дії та виплатити компенсацію задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо невиплати компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несвоєчасно сплаченої суми та не виконання: рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-а-8764/09 від 14.12.2009 та рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-4809/10 від 08.12.2010.

Зобов`язати Державну казначейську службу України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-а-8764/09 від 14.12.2009 та рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №2-4809/10 від 08.12.2010.

Зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду у справі №22а-1120/08.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко