Справа № 140/535/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6439/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Большакової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року (головуючий суддя Ксензюк А.Я., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 12 лютого 2019 року №UA205110/2019/000131/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12 лютого 2019 року № UA205110/2019/00130.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12 лютого 2019 року №UA205110/2019/000131/2. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Волинської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12 лютого 2019 року №UA205110/2019/00130. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судові витрати у сумі 1 536 гривень 80 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця Державної фіскальної служби України оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права та просила скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час опрацювання документів, поданих до митного контролю та митного оформлення товару «Автомобіль легковий, марка -AUDI, модель - А8, модельний рік виготовлення - 2016, календарний рік виготовлення - 2016, кузов НОМЕР_8...» разом з МД від 05.02.2019 № UА 205090/2019/018417 встановлено, що митну вартість т/з визначено за 1 методом за ціною договору та заявлено на рівні 36 000 евро.

Разом з МД № UА 205090/2019/018417 декларантом подано: рахунки-фактури від 14.01.2019 №001/2019 та №002/2019; звіт про оцінку від 25.01.2019 №5084; свідоцтво про реєстрацію т/з від 24.05.2016 НОМЕР_6 та від 24.01.2019 № НОМЕР_7; акт огляду від 27.01.2019; експортну декларацію та ін.

Під час опрацювання вказаних документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, згідно яких встановлено, що «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 41 700 Євро».

З огляду на вказане, відповідний запит щодо визначення митної вартості т/з було направлено до спеціалізованого підрозділу, а саме Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС.

За результатом опрацювання запиту та документів поданих до митного оформлення встановлено, що згідно рахунка-фактури від 14.01.2019 №001/2019 продавцем транспортного засобу є «Instinkt 24 Handel Gebraucht Wagenhandel», а згідно технічного паспорта № НОМЕР_2 від 24.01.2019 власником авто є зовсім інша ю/о - Stadt Potsdam der Oberburger.

При цьому, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що декларантом її заявлено за 1 першим методом визначення митної вартості (за ціною договору) на рівні 1 129 910,94 грн, що дорівнює 36 000 Євро.

При цьому, фактурна вартість даного транспортного засобу згідно рахунків-фактур від 14.01.2019 також дорівнює 36 000 Євро.

Вказане свідчить, що при визначенні числового значення заявленої митної вартості товару, декларантом не було додано жодних понесених витрат на доставку т/з до кордону України, зокрема, витрат на транспортування та страхування.

Доведення складових числового значення митної вартості є обов`язковим при заявленні такої митної вартості за 1 методом (за ціною договору), оскільки вказане прямо передбачено ч. 10 ст.58 МК України.

З огляду на вказане, а також із врахування згенерованих АСАУР ризиків, декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

-договори (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (п.1 ч.3 ст.53 МКУ);

-рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

-висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами (п.3.8 ст.53 МКУ);

-банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ);

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ);

-якщо здійснювалось страхування - страхові документи (п.2.8 ст.53 МК України);

-інші документи, що містять відомості про вартість страхування (п.2.8 ст.53 МК України);

-транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення (п.2.6 ст.53 МКУ)

-інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

Також, у відповідності до вимог ст.254 МК України декларант повинен надати переклад документів, поданих до митного оформлення.

У відповідь на вказану вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом направлено повідомлення від 11.02.2019 №11/02, відповідно до якого повідомлено про відмову у наданні запитуваних.

В прийнятому судом першої інстанції рішенні вказано, що «...Транспортування придбаного автомобіля (перевезення) не здійснювалося. При цьому, на думку суду, витрати на транспортування та витрати, пов`язані із експлуатацію автомобіля, мають різний зміст. У зв`язку із цим додаткові витрати позивач не поніс».

Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції про нездійснення позивачем транспортування вказаного транспортного засобу є повністю абсурдними, адже про переміщення (перевезення) вказаного авто самостійно самоходом свідчить митна декларація. А тому, витрати, які понесла особа, що переміщувала вказаний транспортний засіб, а такі звичайно ж були, адже без оплати пального транспортний засіб не зміг би рухатись, обов`язково повинні бути включені до митної вартості товару.

При цьому, зауваження судом першої інстанції щодо необхідності розмежування понять «транспортування» та «експлуатації» є необгрунтованими, оскільки в даному випадку транспортний засіб марки AUDI А8, кузов НОМЕР_1 являється товаром, а не звичайний засобом пересування.

Окрім цього, у прийнятому рішенні судом вказано «...з приводу тверджень відповідача про різницю щодо вартості транспортного засобу - згідно банківських виписок позивачем сплачено 34 000 Євро замість 36 000 Євро, за якою придбано автомобіль, то суд звертає увагу що даний факт спростовується матеріалами справи, оскільки позивачем сплачено готівкою 2 000 Євро завдатку згідно рахунку №001/2019 від 14 січня 2019 року».

З приводу вказаного, апелянт звертає увагу, що вказані банківські виписки до митного оформлення разом з МД №UA205090/2019/018417 не подавались. Від надання додаткових документів на підтвердження вартості т/з декларант відмовився. При цьому, під час дії гарантії згідно ст.55 МК України, до митниці з метою перегляду прийнятого рішення не звертався.

Більше того, подані до адміністративного позову банківські виписки містять інформацію щодо перерахунку позивачем коштів на суму 34 000 Євро, що не відповідає вартості т/з, за якою його було придбано.

Крім того, підтвердження сплати авансу в 2000 Євро готівкою також не подавалось декларантом до митного контролю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що «...у спірному рішенні взагалі відсутні номер та дата митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обгрунтованим та мотивованим».

З приводу вказаного, апелянт зазначає, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару та визначенні вартості автомобіля враховувалась інформація по VIN-коду конкретного транспортного засобу, а не раніше визнані чи визначені вартості. При цьому, використання такої інформації узгоджується з вимогами ст. 64 МК України та статті VII ГАТТ.

Відповідно до п. 5 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Статтею 58 МК України передбачено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Наведені вище норми митного законодавства вказують на наявність лише права декларанта та органу доходів і зборів на проведення процедури консультацій.

В той же час, консультації у письмовому вигляді проводяться лише при наявності відповідної вимоги декларанта про проведення письмової консультації.

При цьому, при вирішенні питання щодо коригування митної вартості товару від декларанта не надходило жодних вимог, заяв, повідомлень щодо проведення консультацій у письмовому вигляді.

З огляду на наведене вище, апелянт вважає, що прийняте рішення про коригування митної вартості UA 205110/2019/000131/2 від 12.02.2019 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законним та обґрунтованим.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2019 року ОСОБА_1 у Федеративній республіці Німеччині у нерезидента Instinkt24 Gebrauchtwagenhandel (am Wildgatter 2 14548 Schwielowsee, Geltow Deutschland) за ціною 36 000 Євро придбано транспортний засіб - легковий автомобіль марки AUDI, модель А8, який був у використанні, номер кузова НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2967 см3, рік виготовлення 2016, тип палива - дизель. 12 лютого 2019 року декларантом - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з метою митного оформлення придбаного транспортного засобу подано до Волинської митниці ДФС електронну митну декларацію №1801/UA205090/2019/011989, у якій митна вартість товару визначена за основним методом, а саме за ціною договору (контракту) у розмірі 36 000,00 євро (графа 42 МД). Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44 та доповнення №1): рахунок-фактуру (інвойс) від 14 січня 2019 року №001/2019, №002/2009; декларацію про походження товару №5084 від 25 січня 2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 27 січня 2019 року №UA209030/2019/06466; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 04 травня 2016 року та EZ 092180 від 24 січня 2019 року; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; паспортний документ для виїзду за кордон.

05 лютого 2019 року посадовою особою митниці декларанта повідомлено про те, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 36 000 євро. Під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, За результатом опрацювання згенерованих профілів ризику посадовою особою митниці здійснено відповідні митні формальності та встановлено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів; обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу Державної фіскальної служби (ДФС) для визначення митної вартості за VIN- кодом WАUZZZ4H5GN017856 валюта - EUR, вартість товару - 41 700 Євро. Також вказує, що згідно поданих платіжних документів міститься різниця щодо вартості транспортного засобу: у відповідності до банківських виписок позивачем сплачено 34 000 Євро замість 36 000 Євро, за якою придбано автомобіль; графа 44 поданої митної декларації не містить сертифіката походження транспортного засобу з ЄС, що унеможливлює застосування ставки 6,4%.

Декларанту запропоновано надати документи на підтвердження усіх даних митної вартості відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України: договори (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами; банківські платіжні документи; за наявності інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; страхові документи в разі здійснення страхування; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості, переклад документів, поданих для митного оформлення. Листом від 11 лютого 2019 року декларант ФОП ОСОБА_2 повідомила про те, що всі документи для підтвердження митної вартості товару надані, надати більше додаткових документів не буде. Просила прийняти рішення.

12 лютого 2019 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000131/2. Підставою для прийняття рішення є аргументи, аналогічні тим, що були викладені у запиті про надання додаткових документів від 05 лютого 2019 року, зокрема, наявність розбіжностей в рахунку-фактурі від 14 січня 2019 року №001/2009, де продавцем транспортного засобу є Instinkt24 Gebrauchtwagenhandel (am Wildgatter 2 14548 Schwielowsee, Geltow Deutschland), а в технічному паспорті від 24 січня 2019 року №EZ 092180 зазначений зовсім інший учасник комерційної операції: власник - «Stadt Potsdam der Oberburger».

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у використанні» та спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціального підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_5 , валюта - EUR, вартість - 41700», митну вартість визначено на рівні 41 700 Євро. Водночас вказує на те, з декларантом була проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Також декларанта було повідомлено про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг у разі його незгоди з прийнятим рішенням за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00130. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у графах 12, 45 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості від 12 лютого 2019 року №UA205110/2019/000131/2.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо: використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд першої інстанції вірно вважав, що твердження відповідача, що в технічному паспорті від 24 січня 2019 року №EZ 092180 зазначений зовсім інший учасник комерційної операції: власник - «Stadt Potsdam der Oberburger» не заслуговують на увагу, оскільки «Stadt Potsdam der Oberburger» - це назва адміністративно-територіальної одиниці, та твердження про різницю щодо вартості транспортного засобу - згідно банківських виписок позивачем сплачено 34 000 Євро замість 36 000 Євро, за якою придбано автомобіль, оскільки позивачем сплачено готівкою 2 000 Євро завдатку згідно рахунку №001/2019 від 14 січня 2019 року.

Також матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем сертифікату походження товару EUR.1. При цьому, код придбаного автомобіля WAUZZZ4H5GN01785605 свідчить про те, що останній придбаний в Німеччині.

Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 цієї статті визначено перелік витрат, понесених покупцем, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відповідно до ст.55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Судом першої інстанції також встановлено, що страхування автомобіля не здійснювалося; відомості про те, що таке за умовами купівлі-продажу повинне було здійснюватися за рахунок позивача з жодних документів не випливає. Транспортування придбаного автомобіля (перевезення) не здійснювалося.

З поданих при митному оформленні документів не вбачається, що позивач поніс (чи повинен понести) витрати, що можуть бути включені до митної вартості імпортованого товару, що визначені ч. 10 ст. 58 МК України.

Суд вірно вважав, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Згідно пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Пунктом 2 ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією, а застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів від 12 лютого 2019 року №№UA205110/2019/000131/2, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів... вартість - 41 700 Євро». Документи, які б підтверджували цю вартість, відповідач суду першої інстанції не надав.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року по справі № 140/535/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
О. О. Большакова