Справа № 360/2829/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2829/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати неодержаної пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплати ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 17 червня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у м. Луганську.

За даними електронної бази отримувачів пенсії чоловік позивача перебував на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З 01 серпня 2014 року виплату пенсії чоловікові позивача припинено у зв`язку з неможливістю проведення пенсійних виплат за місцем його реєстрації. За поновленням виплати пенсії як внутрішньо переміщена особа чоловік позивача не звертався у зв`язку із станом здоров`я. На сьогодні недоотриманою залишилася пенсія за період з серпня 2014 року по червень 2018 року.

Після отримання свідоцтва про смерть на підставі рішення суду позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про отримання недоотриманої пенсії після смерті чоловіка. На свою заяву позивач отримала відповідь від 20 березня 2019 року за № 4062/03-03 про необхідність особистого звернення до відповідача з заявою та документами, що підтверджують факт сумісного проживання та перебування у шлюбі.

02 квітня 2019 року позивач направила на адресу відповідача заяву з необхідним пакетом документів, в якій просила у разі невиконання заяви надати відмову, на що отримала тільки відповідь від 02 травня 2019 року за № 6558/03-02 з посиланням на відповідь від 20 березня 2019 року № 4062/03-02.

Статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Факт проживання позивача та її померлого чоловіка підтверджується копією довідки з місця проживання.

З урахуванням викладеного позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити їй недоотриману пенсію померлого чоловіка.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 06 серпня 2019 року за вхідним реєстраційним № 41493/2019 подало відзив на позовну заяву від 02 серпня 2019 року за № 11630/07, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 36-37).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що 28 лютого 2019 року на адресу Головного управління поштою надійшло звернення від ОСОБА_1 та копії документів на виплату недоодержаної пенсії за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Згідно з пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсій, що підлягали виплаті пенсіонерові за цим законом і залишилося недоодержаним у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому подовження або поновлення цього терміну даним положенням законодавства не передбачено.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи положення статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», останнім днем для звернення на отримання пенсії є 16 грудня 2018 року. Позивач звернулася до відповідача за отриманням недоодержаної пенсії 28 лютого 2019 року, тобто після визначеного законодавством строку для проведення виплат даної категорії.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Як передбачено статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Тому, оскільки на час звернення позивача сплинув встановлений законодавством строк для звернення, відповідач не мав правових підстав для здійснення виплат недоотриманої пенсії.

Також відповідач повідомив, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсію у розмірі 4575,99 грн виплачено по 31 липня 2014 року, з документами для продовження виплати пенсії як внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 не звертався. Згідно з електронною базою даних пенсіонерів силових структур Луганської області розмір заборгованості по невиплаченій пенсії складає 229870,25 грн, а саме: серпень 2014 року - 4575,90 грн, вересень-жовтень 2014 року 4591,17 грн щомісячно, листопад 2014 року - 4630,08 грн, грудень 2014 року - грудень 2017 року - 4656,65 грн щомісячно, січень - червень 2018 року - 6530,98 грн щомісячно.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 08 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (арк. спр. 19-20).

Ухвалою від 22 липня 2019 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 27 серпня 2019 року о 14 год. 00 хв. (арк. спр. 1-3).

Позивач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином (арк. спр. 27). Поштове відправлення із судовою повісткою, направлене на адресу позивача, повернуто у зв`язку не врученням адресату (арк. спр. 31-32). Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. В позовній заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 30), у відзиві на позовну заяву від 02 серпня 2019 року № 11630/07 просив розглянути справу за відсутності його представника (арк. спр. 36-37).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

28 лютого 2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою від 26 лютого 2019 року б/н про виплату їй пенсії, яка була недоотримана її чоловіком ОСОБА_2 , додавши до неї копію свідоцтва про смерть чоловіка, копію свідоцтва про одруження та копію паспорта ОСОБА_1 (арк. спр. 38-41).

Листом від 20 березня 2019 року за № 4062/03-02 Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило позивача, що відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсій, що підлягали виплаті пенсіонерові за цим законом і залишилося недоодержаним у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Також відповідач повідомив позивача, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера з пакетом необхідних документів, а саме: паспорт; код; свідоцтво про одруження; довідка уповноваженого органу про факт сумісного проживання на момент смерті пенсіонера або рішення суду; реквізити рахунку, відкритого у філії Луганського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Оскільки позивач з заявою та пакетом необхідних документів для виплати недоодержаної пенсії особисто у строк, встановлений законодавством (а саме до 16 грудня 2018 року) не зверталась, виплатити недоодержану пенсію за померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідач не має можливості (арк. спр. 12, 42).

11 березня 2019 року та 08 квітня 2019 року позивач знову звернулась до відповідача з заявами щодо виплати їй пенсії, яка була недоотримана її чоловіком ОСОБА_2 , в яких зазначила, що свідоцтво про смерть чоловіка вона отримала після спливу шестимісячного строку, та про те, що особисто вона зверталась до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, але їй було відмовлено у прийомі документів (арк. спр. 43-44, 45).

Листом від 02 травня 2019 року за № 6558/03-02 Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило позивачу, що роз`яснення стосовно порушеного питання було надіслано листом від 20 березня 2019 року № 4062/03-02. Іншого не передбачено діючим законодавством (арк. спр. 14, 46).

Згідно з інформацією, зазначеною Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області у відзиві на позовну заяву від 02 серпня 2019 року № 11630/07, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсію у розмірі 4575,99 грн виплачено по 31 липня 2014 року, з документами для продовження виплати пенсії як внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 не звертався. Згідно з електронною базою даних пенсіонерів силових структур Луганської області розмір заборгованості по невиплаченій пенсії складає 229870,25 грн, а саме: серпень 2014 року - 4575,90 грн, вересень-жовтень 2014 року 4591,17 грн щомісячно, листопад 2014 року - 4630,08 грн, грудень 2014 року - грудень 2017 року - 4656,65 грн щомісячно, січень - червень 2018 року - 6530,98 грн щомісячно (арк. спр. 36-37).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчать свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 06 червня 1964 року, паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим ОСОБА_1 Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 25 лютого 1998 року, паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим ОСОБА_2 Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 25 лютого 1998 року (арк. спр. 7, 9, 10, 40).

З 14 грудня 1981 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим ОСОБА_1 Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 25 лютого 1998 року, паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим ОСОБА_2 Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 25 лютого 1998 року (арк. спр. 7, 9).

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 07 листопада 2018 року у справі № 433/2164/18 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про встановлення факту смерті встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Великий Бурлук, В-Бурлуцького району Харківської області, громадянин України, помер в певний час ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ Луганської області, причина смерті - атеросклеротична хвороба серця (арк. спр. 51-52).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 15 січня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 років помер у м. Луганську Луганської області (арк. спр. 11, 39).

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29 липня 2019 року № 0.184-27048/0/15-19-Вих ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , перетинала кордон у пункті пропуску КПВВ Станиця-Луганська-2 у напрямку "В`їзд" 11 вересня 2016 року, у напрямку "Виїзд" у пункті пропуску КПВВ Станиця-Луганська-2 11 вересня 2016 року (арк. спр. 34).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 09 квітня 1991 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності (частина друга статті 1 Закону № 2262-ХІІ).

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (частина третя статті 1 Закону № 2262-ХІІ).

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частини друга, третя статті 61 Закону № 2262-ХІІ).

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Абзацом третім пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Згідно з абзацом першим пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті (абзац третій пункту 2.26 розділу II Порядку № 22-1).

Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції").

Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача з заявами про виплату недоодержаної пенсії померлого чоловіка поза межами шестимісячного строку, встановленого статтею 61 Закону № 2262-XII, який є пресічним.

Разом з тим, в даному випадку необхідно враховувати існування об`єктивних чинників, які вплинули на можливість вчасного звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з відповідною заявою, а також те, що у відповідності з вимогами пунктів 3, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

У частині другій статті 7 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Місто Луганськ внесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р.

Доказом підтвердження факту смерті пенсіонера є свідоцтво про смерть, а оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганську, позивач була змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту смерті, і лише на підставі судового рішення мала можливість отримати на контрольованій українською владою території свідоцтво про смерть чоловіка.

Тому суд вважає, що в даному випадку шестимісячний строк, визначений статтею 61 Закону № 2262-XII, обчислюється саме з дати набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 було видано органом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 15 січня 2019 року. Рішення Троїцького районного суду Луганської області у справі № 433/2164/18 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , датовано 07 листопада 2018 року, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо дати набрання рішенням законної сили, проте із заявами про виплату пенсії померлого чоловіка позивач звернулась в межах шестимісячного строку після встановлення факту смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 26 червня 2016 року по справі «Суханов та Ільченко проти України» (CASE OF SUKHANOV AND ILCHENKO v. UKRAINE) заяви № 68385/10 та 71378/10 в § 53 Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі «ОСОБА_5 Греції та інші проти Греції» (Former Kingof Greece and Others v. Greece) заява № 25701/94, п.п. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Враховуючи загальні принципи міжнародного права, викладені у наведених вище рішеннях Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач не може бути позбавленим права на одержання належних їй сум.

Разом з тим судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області ані рішення про виплату недоодержаної пенсії, ані рішення про відмову у виплаті недоодержаної пенсії за заявами позивача від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року не приймало (листи Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20 березня 2019 року за № 4062/03-02 та від 02 травня 2019 року за № 6558/03-02 не є рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області по суті поданих заяв). Таким чином, у межах спірних правовідносин судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача у питанні виплати пенсії в разі смерті пенсіонера, які віднесені до його виключної компетенції.

У спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення по суті заяв позивача від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивача від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера із прийняттям відповідного рішення по суті заяв. При цьому, рішення по суті заяв позивача від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року має бути прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним): визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття за заявами ОСОБА_1 від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера рішення по суті заяв та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, із прийняттям відповідного рішення по суті заяв.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати неодержаної пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача виплати ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 17 червня 2018 року суд відмовляє, оскільки зазначені вимоги є передчасними і обраний позивачем спосіб судового захисту в цій частині не відповідає об`єкту порушеного права.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина восьма статті 139 КАС України).

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та позов задовольняється частково, відповідно до приписів частини восьмої статті 139 КАС України суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття за заявами ОСОБА_1 від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера рішення по суті заяв.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 26 лютого 2019 року та від 04 квітня 2019 року про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, із прийняттям відповідного рішення по суті заяв.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська