Справа № 520/7542/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"20" серпня 2019 р. № 520/7542/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Ліпчанська Я.В.

представник позивача - ОСОБА_1 .О.,

представника відповідача - Фіщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДЕРЖАВНИЙ ІНСТИТУТ ПО ПРОЕКТУВАННЮ ПІДПРИЄМСТВ КОКСОХІМІЧНОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ" (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 60)
до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46)
про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДЕРЖАВНИЙ ІНСТИТУТ ПО ПРОЕКТУВАННЮ ПІДПРИЄМСТВ КОКСОХІМІЧНОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 року № (форма "Н"), прийняте Головним управлінням ДФС у Харківській області, яким ДЕРЖАВНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "ДЕРЖАВНИЙ ІНСТИТУТ ПО ПРОЕКТУВАННЮ ПІДПРИЄМСТВ КОКСОХІМІЧНОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ" () нараховано загальну суму штрафу у сумі 33560, 62 грн., за платежем: ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

2. Стягнути з відповідача на користь ДП "ГИПРОКОКС" судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 року № (форма "Н"), яким позивачу нараховано загальну суму штрафу у сумі 33560, 62 грн., за платежем: ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 року № (форма "Н"), яким позивачу нараховано загальну суму штрафу у сумі 33560, 62 грн., за платежем: ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що в період з 21.11.2017 року по 03.01.2018 року відповідачем - ГУ ДФС у Харківській області було проведено камеральну перевірку позивача - Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості", з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за січень 2017 року, травень, червень 2018 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем було складено Акт перевірки від 01.04.2019 № 952/20-40-57-05-18/00188334, відповідно до якого контролюючим органом було зроблено висновок про порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних чим, на думку Головного управління ДФС у Харківській області було порушено абз. 11 п. 201.10 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями, відповідальність платника передбачена абзацом другим пункту п. 120і.1 ст. 120і розділу II Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ).

Також в Акті перевірки вказано, що позивач - ДП «ГИПРОКОКС» фактично реєстрацію податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість та розрахунків коригування, здійснено несвоєчасно з порушеннями граничного строку, а саме:

- податкова накладна №21 від 31.01.2017 року зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 17.02.2017 року .

- податкова накладна №20 від 31.01.2017 року зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 22.02.2017 року.

- податкова накладна №19 від 31.01.2017 року зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 17.02.2017 року.

- податкова накладна №27 від 31.05.2018 року зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 13.07.2019 року .

- податкова накладна №19 від 30.06.2018 року зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 16.07.2018 року.

Також під час розгляду справи судом було встановлено, що не погодившись із вказаним Актом перевірки, позивач подав заперечення від 18.04.2019 р. № 11-Б/ЗЗ.

Листом відповідача - Головного управління ДФС у Харківській області, від 06.05.2019 р. № 21996/10/20-40-57-05, висновки акту перевірки було залишено без змін.

07.05.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області, на підставі акта перевірки № 952/20-40-57-05-18/00188334 від 01.04.2019р. було прийняте податкове повідомлення-рішення № (форма «Н»), яким позивачу нараховано загальну суму штрафу у сумі 33560, 62 грн., за платежем: ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням 16.05.2019 р. позивач направив до Державної фіскальної служби України скаргу від 16.05.2019 р. № 11 -Б/40 на податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 року № (форма "Н").

15.07.2019 року рішенням Державної фіскальної служби України від 15.07.2019 р. № 32749/6/99-99-11-06-01-25 скаргу позивача було залишено без розгляду та повернула її скаржнику.

Позивач вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав звернувся до суду.

Суд надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (у редакції, що діє з 01 січня 2017 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини, зокрема, « 04» - складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання, « 08» - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; « 09» - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку № 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналізуючи спірні податкові накладні суд зазначає, що дані податкові накладні не містять двух обов`язкових складових, а саме вказані податкові накладні не надавалися отримувачу (покупцю), оскільки в помітках не зазначено "X" та не зазначено, тип причини, зокрема, « 04» - складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання, « 08» - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; « 09» - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість та не складалися на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, оскільки зазначено основна ставка податку 20 %.

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Верховного суду Касаційного адміністративного суду викладеною в постановах від 04.09.2018 року по справі №816/1488/17 та від 11.12.2018 року по справі №820/2298/18.

Положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Згідно п. 198.5 ст.198 ПКУ «Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в неоподаткованих операціях».

Пунктом 11 Порядку № 1307 визначено особливості складання зведених податкових накладних, зокрема, у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. При цьому пунктом 3 Порядку № 1307 визначено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач не звільнений від оподаткування (основна ставка податку 20 %) та обсяги постачання товарів не оподатковуються за нульовою ставкою (сума за ставкою 0% відсутня), а отже не є таким, що звільнена від застосування штрафних санкції визначених статтею 120-1 Податкового кодексу України.

Складення податкової накладної на постачання товарів/послуг у зв`язку з використанням виробничих засобів не в господарської діяльності, що не надаються отримувачу (покупцю), не позбавляє платника податку на додану вартість обов`язку із своєчасної реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних та відповідно не звільняє такого платника податку від відповідальності за вчинення вказаного порушення.

Таким чином суд зазначає, що порушення граничного терміну реєстрації зведених податкових накладних становить, склад правопорушення, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України.

Зазначена позиція узгоджена з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 807/68/18.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не звільнений від оподаткування (основна ставка податку 20 %) та обсяги постачання товарів не оподатковуються за нульовою ставкою (сума за ставкою 0% відсутня) та оскільки податкові накладні повинні надаватися отримувачу (покупцю), а отже позивач не звільнений від застосування штрафних санкції визначених статтею 120-1 Податкового кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 року № (форма "Н"), яким нараховано загальну суму штрафу у сумі 33560, 62 грн., за платежем: ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДЕРЖАВНИЙ ІНСТИТУТ ПО ПРОЕКТУВАННЮ ПІДПРИЄМСТВ КОКСОХІМІЧНОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ" (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 60) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2019 року.

Суддя Спірідонов М.О.