Справа № 260/87/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року

Львів

№ 857/5859/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року, ухвалене суддею Гебеш С.А. у м. Ужгороді о 14 год. 00 хв. у справі № 260/87/19 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фруіт» до Львівської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2018/200272/2 від 24.09.2018 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2018/00749 від 24.09.2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.11.2018 року декларант, товариство з обмеженою відповідальністю «Карпати-Логістик», в інтересах позивача оформив та подав відповідачу митну декларацію № UA209140/2018/166601, в якій до митного оформлення заявив товар: лимон – 14400 кг, ціна товару 8352 дол. США (у розрахунку 0,58 дол. США за кг); гранат – 5700 кг, ціна товару – 3420 дол. США (у розрахунку 0,60 дол. США за кг) метод визначення митної вартості товару - за ціною договору.

Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: контракт, інвойс, договір - замовлення транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, довідку про транспортні витрати, рахунок про надання транспортно-експедиторських послуг, автотранспортну накладну (CMR), митну декларацію країни відправлення, пакувальний лист.

На думку позивача, відповідач протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, визначив митну вартість за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення складових митної вартості імпортованого товару. Крім того, позивач вказує на те, що оскаржені рішення митного органу є необґрунтовані, оскільки в них не міститься інформації стосовно числових значень імпортованого товару на підставі яких митний орган визначив його митну вартість.

Збільшення митної вартості товару відповідачем, в результаті застосування резервного методу визначення митної вартості на підставі оскаржених рішень, порушує право позивача на визначення митної вартості за ціною договору. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2018/200272/2 від 24.09.2018 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2018/00749 від 24.09.2018 року;

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Львівська митниця ДФС, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції неповно з’ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. Таку позицію відповідач пояснює тим, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією № UA209140/2018/166601, митний орган встановив, що документи, які подані разом з митною декларацією про підтвердження всіх складових митної вартості товару не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена та/або підлягала сплаті та вартості транспортних послуг. Відповідач зазначив, що в ході проведення з декларантом консультацій щодо обрання методу для визначення митної вартості товару, декларант на пропозицію відповідача не подав документів, які підтверджують сплату ціни товару, а також обґрунтування вартості транспортних послуг. Крім того, відповідач зазначив, що джерелом інформації для коригування митної вартості були митні декларації № UA408150/2018/19157 від 23.09.2018 року, № UA209180/2018/58096 від 20.09.2018 року.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті відповідачем в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень, що визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю – доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 15 листопада 2017 року між ТзОВ «Голден Фруіт» (Покупець) та компанією CAYIROGULLAR1 TARIM VE ORMAN URUN. INSAAT TURIZM GIDA MAD TICARET VE SANAYІ LTD STI (Постачальник) укладено Контракт № 9 про поставку свіжих фруктів.

24.09.2018 року декларант, товариство з обмеженою відповідальністю «Карпати-Логістик», в інтересах позивача оформив та подав відповідачу митну декларацію № UA209140/2018/166601, у якій до митного оформлення заявив товар: лимон – 14400 кг, ціна товару 8352 дол. США (у розрахунку 0,58 дол. США за кг); гранат – 5700 кг, ціна товару – 3420 дол. США (у розрахунку 0,60 дол. США за кг) метод визначення митної вартості товару - за ціною договору.

Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: контракт № 9 від 15.11.2017 року, інвойс № IHR 374 від 19.09.2018 року, договір - замовлення транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом № 19/09/1 від 19.09.2018 року, довідку про транспортні витрати від 24.09.2018 року, рахунок про надання транспортно-експедиторських послуг № 19/09/1 від 19.09.2018 року, автотранспортну накладну (CMR) А 000955 від 20.09.2018 року, митну декларацію країни відправлення № 18330100ЕХ154021 від 20.09.2018 року, пакувальний лист від 20.09.2018 року.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідач зробив висновок, що такі документи не містять достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена (підлягає сплаті за товари), що ставить під сумнів обґрунтованість обраного декларантом методу визначення митної вартості. Окремо відповідач зазначив, що поставки товарів здійснюються партіями, котрі формуються згідно з замовленнями, проте, ці документи позивач не надав до митного оформлення; згідно з п. 6.1 зовнішньоекономічного договору № 9 умови оплати вказуються в фактурі, проте, така інформація у поданому до митного оформлення інвойсі № IHR374 від 19.09.2018 року відсутня; пунктом 4.5 договору передбачено, що покупцю направляються інші необхідні документи (прайс-лист), котрі відсутні; рахунок про перевезення товару виставлений на маршрут Туреччина - Львів, проте в договорі-заявці місцем вивантаження товару є Закарпатська область, м.Свалява, вул. Робітнича, 2/2; перевізником в CMR виступає LLC Shapin, в рахунку і договорі про перевезення - SMD Trading Kft; експортна декларація № 18330100ЕХ154021 надана не у повному обсязі - у графі 3 вказано наявність другого аркуша, який до митного оформлення не подавався.

Одночасно, 24.09.2019 року відповідач запропонував декларанту надати додаткові документи, які передбачені частиною 3 статті 53 МК України.

На вказане повідомлення декларант листом № 0е686с61-76а5-48еf-b901-fa9907af562d від 24.09.2018 року надав відповідачу контракт № 9 від 15.11.2018 року та фактуру № IHR374 від 19.09.2018 року.

У зв’язку з тим, що декларант не подав додаткові документи, які витребовував відповідач, а також те, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, відповідач, Львівська митниця ДФС, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2018/200272/2 від 24.09.2018 року та винесла Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2018/00749 від 24.09.2018 року, якою відмовила у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA209140/2018/166601 від 24.09.2018 року.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2018/200272/2 від 24.09.2018 року за митною декларацією № UA209140/2018/166601 від 24.09.2018 року, відповідач, взявши до увагу інформацію, яка міститься у митних деклараціях № UA408150/2018/19157 від 23.09.2018 року та № UA209180/2018/58096 від 20.09.2018 року, визначив митну вартість товару: лимон – 14400 кг у розрахунку 1,07 дол. США за кг; гранат – 5700 кг, у розрахунку 0,80 дол. США за кг, метод визначення митної вартості товару - резервний.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару. Натомість, митний орган не навів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, не вказав що повинні підтвердити витребувані документи, не провів належним чином консультацій з декларантом, щодо обрання методу визначення митної вартості товару. Крім того, суд першої інстанції зробив висновок, що оскаржені рішення відповідача є необґрунтованими, оскільки в них не зазначено мотивів з яких виходив відповідач приймаючи ці рішення.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у частині 7 цієї статті зазначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

В ході проведення митного оформлення товару: лимон свіжий – 14400 кг, гранат свіжий – 5700 кг, митний орган встановив розбіжності в поданих до митного оформлення документах, зокрема, щодо умов оплати та зазначив, що згідно з п. 6.1 зовнішньоекономічного договору № 9 умови оплати вказуються в фактурі, проте, така інформація у поданому до митного оформлення інвойсі (фактурі) № IHR374 від 19.09.2018 року відсутня. Також, митний орган встановив розбіжності щодо вартості послуг на транспортування товару та зазначив, що рахунок про перевезення товару виставлений на маршрут Туреччина - Львів, проте, в договорі-заявці місцем вивантаження товару є Закарпатська область, м. Свалява, вул. Робітнича, 2/2; перевізником в CMR виступає LLC Shapin, в рахунку і договорі про перевезення - SMD Trading Kft.

Крім того, до митного оформлення позивач не надав відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар.

Декларант на пропозицію відповідача не надав документи, які підтверджують складові митної вартості товару щодо ціни, яка фактично сплачена, а також ті, які б усунули розбіжності виявлені митним органом під час митного оформлення товару щодо вартості транспортних послуг.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскільки позивач не довів правильність визначення заявленої ним митної вартості товару, то відповідач вправі визначити митну вартість товару самостійно на підставі резервного методу.

Відповідно до частини 2 статті 64 МК України митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Суд апеляційної інстанції встановив, що визначена митним органом митна вартість товару: лимон – 14400 кг та гранат – 5700 кг, ґрунтується на раніше визнаних митним органом митних вартостях, щодо аналогічних товарів та країни походження, зазначених в МД № UA408150/2018/019157 від 23.09.2018 року та МД № UА209180/2018/58096 від 20.09.2018 року.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

Апеляційний суд вважає, що рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2018/200272/2 від 24.09.2018 року, відповідає цим вимогам Митного кодексу України.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок щодо скасування оскаржених рішень митниці, не оцінивши належним чином відповідно до норм Митного кодексу України, виявлені митним органом розбіжності та відсутність усіх складових митної вартості щодо ціни, яка сплачена за товар чи підлягає сплаті та вартості транспортних витрат і пов’язане з цим право митного органу визначити митну вартість за резервним методом. Так само, суд першої інстанції не оцінив обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару щодо визначення митної вартості на основі раніше визнаних митним органом митних вартостях.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою відмовити задоволенні позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року в справі № 260/87/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фруіт» до Львівської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя

Р. Б. Хобор

судді

Т. В. Онишкевич

Р. П. Сеник

Повний текст постанови складено 21.08.2019 року