Справа № 1.380.2019.002223
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002223
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

27 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Сільник Н.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Семена В.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та клопотання Головного управління Національної поліції України у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на роботі,-

встановив:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №750/1 від 28.02.2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині, що стосується звільнення з посади ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №198 о/с від 26.03.2019 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 27.03.2019 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44977,41 грн.

28.05.2019 позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи заявлене клопотання позивач зазначає, що про існування оскаржуваного наказу №750/1 від 28.02.2019 йому стало відомо 04.04.2019 із отриманого ним по пошті листа-повідомлення від начальника Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26.03.2019 року, в якому його було повідомлено, що наказом ГУНП від 28.02.2019 р №750/1 його звільнено з Національної поліції України з 26.03.2019.

Також зазначив, що додатком до даного листа був лише витяг із наказу №198 о/с від 26.03.2019 виданий начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області Середою В.В. про реалізацію дисциплінарного стягнення щодо нього у вигляді звільнення зі служби в якому було зазначено, що підставою такого рішення являється наказ ГУНП від 28.02.2019 року №750/1.

З метою ознайомлення з наказом від 28.02.2019 №750/1 його представник звернувся до ГУ НП у Львівській області щодо отримання наказу №750/1 від 28.02.2019 року, а також документів, що служили підставою видання такого наказу, матеріали службового розслідування та наказ №198 о/с від 26.03.2019 року.

Разом із тим, як зазначає позивач, на день звернення до суду по день подачі заяви про поновлення строку звернення вказана інформація позивачу та представнику позивача надана не була.

При цьому, оскільки позивач взагалі дізнався про наявність вищезгаданого наказу 04.04.2019 року, вважає, що ним пропущено місячний строк на його оскарження із поважних причин. Просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою від 06 серпня 2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16.08.2019 року представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропущенням позивачем строків звернення до суду. Обґрунтовуючи заявлене клопотання, представник відповідача зазначає, що із наказом №750/1 від 28.02.2019 позивач ознайомився значно раніше за 04.04.2019, адже в матеріалах особової справи ОСОБА_1 міститься лист заступника начальника УКЗ ГУНП у Львівській області від 12.03.2019 №945/13/02-2019 із додатком Наказу №750/1 від 28.02.2019, які були відправлені позивачу 12.03.2019.

При цьому, в матеріалах справи є бланк поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 отримав поштове відправлення особисто 19.03.2019. На сайті Укрпошти відстеживши поштове відправлення та можна з`ясувати, що 19.03.2019 19:59:00 ОСОБА_1 особисто отримав поштове відправлення. Натомість позивач звернувся до суду понад місячний строк звернення до суду передбачений ст. 122 КАС України.

23.08.2019 року позивачем подано пояснення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначив, що на протязі останніх п`яти років постійно проживає в АДРЕСА_1 . Вищезазначена адреса ним також вказувалась вході його роботи в Червоноградському ВП ГУНП у Львівській області та наявна в особистій справі позивача, яка знаходиться в ГУ НП у Львівській області.

Разом із тим, так званий лист заступника начальника УКЗ ГУНП у Львівській області від 12.03.2019 був надісланий за адресою: АДРЕСА_2 Добрячин, АДРЕСА_3 , де проживають його батьки. Факт його не проживання за вищезгаданою адресою підтверджується актом від 22.08.2019.

22.08.2019 року позивачем з метою з`ясування обставин отримання вищезазначеного листа звернувся у Центр поштового зв`язку №5 в с. Добрячин, де начальником поштового відділення ЦВПЗ надано відповідь, що рекомендований лист №269 отриманий громадянином ОСОБА_3 Дана особа позивачу не відома, не є членом його сім`ї, за адресою де проживають батьки не проживає. Вищевказаний лист помилково міг бути вручений однофамільцеві, так як у с. Добрячин, Сокальського району налічується декілька сімей із таким прізвищем.

Однак зазначає, що наказ №198 о/с від 26.03.2019 позивачу було надіслано на адресу його постійного місця проживання у м. Червоноград.

Також зазначає, що є безпідставними твердження представника відповідача про те, що я потенційно міг довідатись про те, що його звільнення із займаної посади, то такі твердження є надуманими та голослівними, оскільки він був відсторонений від своєї посади ухвалою слідчого суді від 25.01.2019 року. В ході службового розслідування з висновком службового розслідування ніхто ознайомлюватись не викликав, відтак відповідач вчиняв дії з метою перешкоди йому отримати накази та службове розслідування.

Відтак вважає, що дані обставини є поважними та просить поновити строк звернення до суду, оскільки такий був пропущений ним з незалежних від його волі причин.

В судовому засіданні 27.08.2019 позивач та представник позивача повністю підтримали заяву про поновлення строку звернення до суду та письмові пояснення подані на клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступник висновків.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно із пунктом 17 частини першої статті 4 цього ж Кодексу публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Суд встановив, що 28.02.2019 ГУ НП у Львівській області видано наказ про застосування дисциплінарних стягнень до працівників Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, зокрема і до ОСОБА_1

Зазначений наказ відносно позивача був виконаний (реалізований) наказом № 198 о/с від 26.03.2019 «По особовому складу». Позивача звільнено з займаної посади з 26.03.2019.

Визначаючись щодо наявності поважних причин пропуску строку, суд враховує наступне.

Як свідчать матеріали справи, наказ №750/1 від 28.02.2019 р був направлений позивачу рекомендованим листом на адресу проживання АДРЕСА_3 , а наказ про звільнення від 26.03.2019 №198 о/с направлений рекомендованим листом на адресу проживання АДРЕСА_1 .

Згідно акту встановлення факту не проживання від 22.08.2019 виданого Острівською сільською радою Сокальського району Львівської області ОСОБА_1 не проживає за адресою АДРЕСА_2 .

22.08.2019 року позивач з метою з`ясування обставин отримання листа в с. Добрячин, звернувся у Центр поштового зв`язку №5 в с. Добрячин, де начальником поштового відділення ЦВПЗ надано відповідь, що рекомендований лист №269 отриманий громадянином ОСОБА_3

Як пояснив позивач, дана особа позивачу не відома, не є членом його сім`ї, за адресою де проживають батьки не проживає. Вищевказаний лист помилково міг бути вручений однофамільцеві, так як у с. Добрячин, Сокальського району налічується декілька сімей із таким прізвищем.

Також зазначає, що вищевказані оскаржувані накази відправлені на різні адреси, хоча останній проживає постійно протягом останніх п`яти років на АДРЕСА_1 , про що було відомо відповідачу.

В судовому засіданні представник відповідача не міг пояснити причину надіслання оскаржуваних наказів на різні адреси.

Таким чином, суд вважає, що про порушення своїх прав під час проходження публічної служби, а саме про застосування дисциплінарних стягнень, позивач дізнався саме 04.04.2019 із отриманого ним по пошті листа-повідомлення від начальника Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26.03.2019 року, в якому його було повідомлено, що наказом ГУНП від 28.02.2019 р №750/1 його звільнено з Національної поліції України з 26.03.2019, а з позовом до суду звернувся 03.05.2019 тобто в межах місячного строку, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України.

Оцінюючи дані доводи сторони позивача суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини .Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні в справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).

Також, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги надані докази, а також з метою забезпечення права громадян на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними.

Відтак, слід поновити пропущений строк звернення до суду.

Відповідно, відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 121, 123, 248, 243 КАС України, суд-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду у справі №1.280.2019.002223 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на роботі.

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.08.2019.

Суддя Р.М. Брильовський