Справа № 761/21256/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №761/21256/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13463/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2016 року (прийняту судом у складі судді Сіромашенко Н.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - управління ПФУ) про зобов`язання вчинити певні дії та перерахунок і виплату індексації пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила зобов`язати відповідача: скасувати рішення про стягнення надмірно сплаченої пенсії та повернути їй стягнуті незаконно, без рішення суду, гроші з пенсії за період з лютого по травень 2016 року загальною сумою 1250 грн; перерахувати та виплатити їй індексацію пенсії згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в межах, що не перевищує прожиткового мінімуму для працездатних осіб за період з 1 квітня 2009 року по 31 січня 2016 року; в якості морального відшкодування вибачитися перед нею письмово.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Шевченківський районний суд міста Києва постановою від 28 липня 2016 року відмовив у задоволенні позову.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 не повідомила пенсійний орган про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії, як це передбачено статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», отже були підстави для застосування пенсійним органом положень статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, з урахуванням вимог вказаних в апеляційній скарзі.

У скарзі посилається на те, що в матеріалах пенсійної справи наявні документи, які підтверджують ту обставину, що пенсійному органу було відомо про її ( ОСОБА_1 ) працевлаштування, зокрема це підтверджується розпорядженням керівника пенсійного органу про внесення в пенсійну справу даних про працевлаштування, яке датоване 10 серпня 2010 року, та карткою страхувальника де вказана дата реєстрації в органі Пенсійного фонду України 20 квітня 2004 року та реєстраційний номер фізичної особи-підприємця 25440.

Проте суди не надали цьому оцінки.

Крім того, позивач просить суд касаційної інстанції врахувати, що в апеляційній скарзі не йшлося про індексацію пенсії, проте апеляційний суд дав цьому оцінку. Позовна вимога про індексацію пенсії була вказана у позовній заяві помилково.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 31 жовтня 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Рибачук А.І., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в управлінні ПФУ та на підставі заяви позивача від 25 лютого 2004 року її було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Згідно вказаної заяви, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання у разі прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім`ї, зміни місця проживання, виїзді за кордон та інші обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію.

Отже, ОСОБА_1 з 25 лютого 2004 року знала про обов`язок повідомляти пенсійний орган щодо працевлаштування.

Водночас позивач, як непрацюючий пенсіонер, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2009 року № 198 отримувала підвищення пенсії в період з 01 квітня 2009 року по 31 серпня 2015 року.

Відповідач листом від 20 листопада 2015 року за вих. № 2458 повідомив позивача про те, що, у зв`язку з її працевлаштуванням, за період з 01 квітня 2009 року по 31 серпня 2015 року виникла переплата пенсії в сумі 1699 грн 57 коп. та запропонував повернути надміру виплачені суми пенсії.

Оскільки вказана вище сума в добровільному порядку позивачем не повернута, відповідачем 23 грудня 2015 року ухвалено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій у розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з 1 січня 2016 року, до повного погашення. Рішення пенсійного органу обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не повідомила, що є приватним підприємцем, тобто працевлаштована.

І тільки 19 лютого 2016 року позивачем подано заяву про внесення даних про звільнення з роботи та надано відповідачу копію повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відповідно до якої датою внесення запису про припинення підприємницької діяльності є 18 лютого 2016 року.

Позивач не погодилася із рішенням пенсійного органу і звернулася до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи та перевіривши в установлених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) межах наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною першою якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Таким чином, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі - Порядок).

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 , будучи пенсіонером та перебуваючи на обліку в управлінні ПФУ, щонайменше з 25 лютого 2004 року (день подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший) знала про обов`язок повідомляти пенсійний орган щодо працевлаштування, проте тільки 19 лютого 2016 року (після прийняття спірного рішення управлінням ПФУ) подала заяву про внесення даних вже про звільнення з роботи та надала відповідачу копію повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відповідно до якої датою внесення запису про припинення підприємницької діяльності є 18 лютого 2016 року. При цьому, як зазначили суди, позивачем не спростовано того, що вона не повідомила пенсійний орган про працевлаштування.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій проаналізували зазначені вище норми матеріального права, ретельно дослідили докази у справі, зокрема пенсійну справу ОСОБА_1 , надали їм належну оцінку та дійшли обґрунтованого висновку про правомірність рішення управління ПФУ щодо утримання з позивача надміру виплачених сум пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року (справа № 161/3927/17).

Доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо наявності в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 документів, які свідчать про те, що пенсійному органу було раніше відомо про працевлаштування позивача (зокрема, відповідно до розпорядження керівника пенсійного органу про внесення до пенсійної справи даних про працевлаштування, яке датоване 10 серпня 2010 року), не спростовують того, що саме позивач не виконала свого обов`язку щодо повідомлення органу, що призначає пенсію, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії - не подала відповідної заяви.

Інші, викладені у касаційній скарзі доводи, не ставлять під сумнів правильність постановлених у цій справі судових рішень.

В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, у чинній на сьогодні редакції, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук