Справа № 234/13656/19
Суддя: Заборський В. О.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/229/19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

12 серпня 2019 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Заборський В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання недійсним рішення про відмову в поновленні договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

07.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Краматорської міської ради та посилаючись на ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст.124 ЗК України, ст. 128 КАС України просила визнати незаконним та скасувати п.3 рішення Краматорської міської ради від 07.03.2019 року №51/У11-120 «Про відмову у поновленні договору оренди землі ОСОБА_1 » та зобов`язати Краматорську міську раду розглянути проект рішення про поновлення ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки площею 0,0016га, кадастровий № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтувала тим, що їй на підставі рішення Краматорської міської ради від 03.06.2015 року передано в оренду земельну ділянку площею 0,0016 га у АДРЕСА_2 , для розміщення торгівельного кіоску. Договір оренди щорічно поновлювався, остання додаткова угода від 01.03.2018 року, якою строк дії договору оренди продовжено до 13.03.2019 року включно. Користуючись земельною ділянкою вона виконувала усі обов`язки за договором, однак листом від 07.06.2019 року за №2-19/6294 їй повідомлено, що у відповідності до п.3 рішення Краматорської міської ради від 07.03.2019 року №51/У11-120 було відмовлено в поновленні договору оренди землі, з чим вона не згодна.

Ознайомившись з поданим адміністративним позовом, суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Земельний кодекс України (далі - ЗК) є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов`язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За статтею 122 ЗК вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Як убачається з матеріалів позову, ОСОБА_1 оскаржує окремі пункти ненормативного акта органу місцевого самоврядування про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки, яка є комунальною власністю, а Міськрада під час здійснення повноважень власника землі є рівноправним суб`єктом земельних відносин.

Отже, виник спір про цивільне право і оспорювання права оренди на спірну земельну ділянку має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права оренди на земельні ділянки.

Таким чином, у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб`єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій, тому даний спір відноситься до цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 170, 248, 294 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання недійсним рішення про відмову в поновленні договору оренди землі, як такий, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачу право звернення з цивільним позовом до Краматорського міського суду Донецької області.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом подання апеляційної скарги через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя В. О. Заборський