Справа № 1.380.2019.003191
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.003191
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

представник позивача Завада Т . В . ,

представники відповідача Герасимів В .О., Воляник В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом підприємства об`єднання громадян «Супер-Стиль» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

підприємство об`єднання громадян "Супер-Стиль" (далі-позивач, підприємство "Супер-Стиль") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Львівської митниці ДФС, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати рішення:

- про коригування митної вартості від 30.05.2019 № UА 209000/2019/200859/2;

- про коригування митної вартості від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200855/2;

- про коригування митної вартості від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200840/2;

- про коригування митної вартості від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200839/2;

- про коригування митної вартості від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200831/2;

- про коригування митної вартості від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200823/2;

- про коригування митної вартості від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200810/2;

- про коригування митної вартості від 23.05.2019 № UА 209000/2019/200802/2;

- про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200793/2;

- про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200792/2;

- про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200788/2;

- про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200771/2;

- про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200770/2;

- про коригування митної вартості від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200763/2;

- про коригування митної вартості від 06.03.2019 № UА 209000/2019/200335/2;

- про коригування митної вартості від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200762/2;

- про коригування митної вартості від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200722/2;

- про коригування митної вартості від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200721/2;

- про коригування митної вартості від 11.05.2019 № UА 209000/2019/200707/2;

- про коригування митної вартості від 07.05.2019 № UА 209000/2019/200677/2;

- про коригування митної вартості від 06.05.2019 № UА 209000/2019/200673/2;

- про коригування митної вартості від 22.04.2019 № UА 209000/2019/200591/2;

- про коригування митної вартості від 18.04.2019 № UА 209000/2019/200585/2;

- про коригування митної вартості від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200566/2;

- про коригування митної вартості від 05.04.2019 № UА 209000/2019/200503/2.

Ухвалою від 04.07.2019 суддя відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 31.07.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між підприємством "Супер-Стиль" та "НМР Group" (Рига, Латвія) укладено контракт від 30.01.2019 № 1-SSHMP. За умовами контракту продавець продає, а покупець купує одяг, взуття, речі, що були у використанні (секонд хенд). Кількість і асортимент Товару вказуються в інвойсах. На виконання вказаного контракту підприємство "Супер-Стиль" до митного оформлення подано митні декларації з документами на підтвердження митної вартості придбаних товарів. Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP, положень відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій. Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів. Також, звертає увагу, що в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості не визначено, яких саме документів визначених положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не надав. Наведені в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості причини неможливості визнання задекларованої вартості товару є формальними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та відповіді на відзив від 29.07.2019 вх. № 26975, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 24.07.2019 вх. № 26252, у якому зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Під час здійснення митного контролю за митними деклараціями позивача опрацьовувалася інформація, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена. На вимогу декларантом додаткові документи не надсилалися. Вказує, що посадові особи Львівської митниці ДФС при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Окрім цього, відповідач вказує на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларантові, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунок митної вартості, в тому числі правильно обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між підприємством об`єднання громадян "Супер-Стиль" та "НМР Group" (Рига, Латвія) укладено контракт від 30.01.2019№ 1-SSHMP.

Відповідно до п.1.1 вказаного контракту продавець продає, а покупець купує одяг, взуття, речі, що були у використанні (секонд хенд). Кількість і асортимент товару вказуються в інвойсах.

На виконання вказаного контракту підприємством "Супер-Стиль" до митного оформлення подано наступні митні декларації:

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/146009;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/145888;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/145219;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/122825;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144822;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144933;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144114;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143662;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143316;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143273;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143265;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142810;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142765;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142290;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142279;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/140434;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/140425;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/139803;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/138294;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/137859;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/134563;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/133466;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132310;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/128983

за кодом товарів "Одяг, що був у використанні, для подальшого використання, не сортований з текстильних матеріалів (SecondHand): 3-ї, 2-ї, 1-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 28%". Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD. За кодом "взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє. Ступінь зношення не перевищує 28 %". Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD. За кодом "Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношеності не перевищує 28%". Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, згідно з якими проведено наступні коригування митної вартості:

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 23.05.2019 № UА 209000/2019/200802/2; від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200793/2; від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200788/2; від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200771/2; від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200770/2; від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200763/2; від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200762/2; від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200722/2; від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200721/2; від 11.05.2019 № UА 209000/2019/200707/2; від 22.04.2019 № UА 209000/2019/200591/2; від 18.04.2019 № UА 209000/2019/200585/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200566/2; від 05.04.2019 № UА 209000/2019/200503/2, від 07.05.2019 № UА 209000/2019/200677/2; від 06.05.2019 № UА 209000/2019/200673/2 відповідач наводить формулювання, що "митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України;

- у фактурі відсутні відомості щодо оплати умов поставки товару відповідно до п. 3.1 контракту. Проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактом обстеження достовірності висновку щодо даного майна.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від від 06.03.2019 № UА 209000/2019/200335/2 відповідач наводить формулювання, що "митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України;

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 30.05.2019 № UА 209000/2019/200859/2; від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200840/2; від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200855/2; від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200839/2; від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200831/2; від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200823/2; від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200810/2 відповідач наводить формулювання, що "митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України та вимогам Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України з 06.09.2001 № 201;

- у фактурі відсутні відомості щодо оплати умов поставки товару відповідно до п. 3.1 контракту. Проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження та дана інформацію у висновку є актуальною протягом лютого 2019 року. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактом обстеження достовірності висновку щодо даного майна.

Відповідачем заявлено вимоги про надання додаткових документів згідно з переліком ч. 3-4 ст. 53 Митного кодексу України.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості відповідач наводить формулювання, що декларантом на вимогу не надано додаткових документів.

Зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості слугували митні декларації UA209140/2019/013715 від 25.04.2019, UA205020/2019/013026 від 14.05.2019, UA408150/2019/005433 від 13.03.2019, UA205010/2019/001690 від 08.02.2019.

Також Львівською митницею ДФС прийнято картки відмови в прийнятті митних декларацій.

Декларант звернувся до митниці у порядку ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням митного органу щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 (далі - ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3)виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4)обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд встановив, що при поданні до митного оформлення декларацій підприємством "Супер-Стиль" додавались наступні документи: сертифікат якості, рахунки-фактури (інвойси), автотранспорті накладні, декларації походження товару, зовнішньоекономічний договір № 1-SSHMP, заява про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікат дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення. На момент митного оформлення ввезеного на митну територію України позивачем товару оплата за нього проведена не була, платіжні доручення про оплату товару митниці не подавались.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту від від 30.01.2019 № 1-SSHMP та відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій.

За умовами контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP та наданих до митного оформлення інвойсів встановлено умови поставки СРТ відповідно до умов міжнародної торгівлі ІNCOTERMS.

Відповідно до згаданих умов міжнародної торгівлі Carriage Paid То (СРТ) - «Перевезення сплачене до» означає, що продавець сплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення. Умови поставки СРТ мають на увазі, що продавець відвантажує товар заданий перевізнику, який безповоротно вивезе його через митницю за межі держави. Продавець береться оплатити всі рахунки по доставці товару на вказане місце призначення. При цьому за пошкодження, втрату вантажу, інші супутні витрати, які виникнуть після відвантаження вантажу перевізнику, відповідальність несе сам покупець. Відтак, оплата за поставку товару уже включена у вартість самого товару.

Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

Декларантом на підтвердження задекларованої вартості товару надано висновок експертного товарознавчого дослідження від 21.02.2019 №19/1/053 складений на підставі запиту позивача від 30.01.2019 №1-SSHMP.

Вказаним висновком експертного дослідження встановлено, що «з урахуванням наданих документів вартості товару при ввезенні на митну територію України на умовах поставки контракту без митних платежів та зборів, що поступає на митну територію України по контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP та інвойсу від 18.02.2019 № 58/02/2019, станом на лютий 2019 року (на час проведення експертизи) може складати, USD без ПДВ/кг:

- одяг, що використовувався (вживаний одяг І,II,III кат.) не сортований дезінфікований -1,20;

- взуття, що використовувалось (вживане взуття І, II, III кат.) дезінфіковане - 1,22;

- вживані ковдри, фіранки, постільна білизна не сортовані, дезінфіковані - 1,20.

Також на підтвердження задекларованої митної вартості декларант надав комерційну пропозицію, що передувала укладенню відповідного зовніпшьоекономічного контракту від 25.01.2019, згідно з якою запропоновано ціни на придбання товарів:

- одяг, що використовувася (вживаний одяг І,II,III кат.) не сортований дезінфікований -1,20;

- взуття, що використовувалось (вживане взуття І, II, III кат.) дезінфіковане - 1,22;

- вживані ковдри, фіранки, постільна білизна не сортовані, дезінфіковані - 1,20;

- умови поставки СРТ Київ.

Аналізуючи зміст вищевказаних документів, суд зазначає, що вони містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного підприємством "Супер-Стиль" товару.

Таким чином, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 Митного кодексу України.

В оскаржених рішеннях відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів, вказує, зокрема, на те, що у фактурах відсутні відомості щодо термінів оплати товару, а тому є необхідність витребувати докази оплати за такий товар.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з п. 5.2 контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP оплата за товар повинна відбуватись переказом грошових коштів на рахунок продавця на умовах передоплати або за фактично доставлений товар.

За положеннями ст. 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар. При цьому, відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару.

Тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 803/49/16 (адміністративне провадження № К/9901/12792/18).

Щодо доводів митного органу «контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України» суд зазначає наступне

Положенням ст. 254 Митного кодексу України встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Долучений позивачем під час митного оформлення товару контракт від 30.01.2019 № 1-SSHMP складений російською мовою.

Відповідно до ст. 111 Статуту Організації Об`єднаних Націй російська мова визначається та використовується у практичній діяльності світовою спільнотою та є іноземною мовою міжнародного спілкування.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що у позивача не було обов`язку подавати митному органу вказаний контракт з перекладом українською мовою. Окрім цього, вказана невідповідність жодним чином не стосується митної вартості товарів та не могла слугувати підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Щодо зауваження митного органу «проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження та дана інформацію у висновку є актуальною протягом лютого 2019 року» суд зазначає, що дана обставина жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, отже не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Щодо поданих до митного оформлення сертифікатів дезінфекції суд зазначає таке.

В оскаржених рішеннях про коригування митної вартості, так і у відзиві на позовну заяву відповідач звертає увагу на поданий до митного оформлення сертифікат дезінфекції і вказує, що в ньому зазначено дата інвойсу, що був виданий на два дні пізніше, ніж дата видачі самого сертифікату.

Суд встановив, що як проведення дезінфекції партії товару, так і її поставка здійснюється однією і тією ж фірмою, а саме НМР Group Ltd, що є стороною контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP. Саме фірма НМР Group Ltd здійснює попередню підготовку товару до поставки, в тому числі здійснюючи його дезінфекцію та оформлює сертифікат дезінфекції.

Видача інвойсу та присвоєння йому номеру здійснюється після досягнення домовленостей щодо поставки з конкретним покупцем, та ці дії жодним чином не пов`язані часовими рамками з здійсненням дезінфекції партії товару та оформлення сертифікату дезінфекції.

Окрім того, та обставина, що сертифікат дезінфекції виданий пізніше інвойсу жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за основним методом, ніяк не впливає на числові значення заявленої до митного оформлення позивачем митної вартості експортованих товарів, сам по собі не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Щодо визначення відповідачем митної вартості задекларованих позивачем товарів за резервним методом суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не повязані між собою особи або хоч і повязані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4 та статті 58 Митного кодексу України.

Суд також встановив, що джерелом для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості слугували митні декларації UA209140/2019/013715 від 25.04.2019, UA205020/2019/013026 від 14.05.2019, UA408150/2019/005433 від 13.03.2019, UA205010/2019/001690 від 08.02.2019.

Суд вважає, що оскільки у зазначеному випадку митна вартість визначена самим декларантом за іншим методом визначення митної вартості, такі декларації не можуть братись до уваги при розрахунку митної вартості у випадку прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості та не можуть вважатись інформативними у випадку із визначенням митної вартості імпортованих товарів позивачем.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахуванням усіх обставин та без дотриманням норм чинного законодавства.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржені рішення відповідача не відповідають передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям обґрунтованості та пропорційності індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, а тому такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 7448,99 грн підлягає стягненню з Львівської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 30.05.2019 № UА 209000/2019/200859/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200855/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФСпро коригування митної вартості від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200840/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200839/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200831/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200823/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200810/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 23.05.2019 № UА 209000/2019/200802/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200793/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200792/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200788/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200771/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200770/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200763/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 06.03.2019 № UА 209000/2019/200335/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200762/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200722/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200721/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 11.05.2019 № UА 209000/2019/200707/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 07.05.2019 № UА 209000/2019/200677/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 06.05.2019 № UА 209000/2019/200673/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 22.04.2019 № UА 209000/2019/200591/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 18.04.2019 № UА 209000/2019/200585/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200566/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 05.04.2019 № UА 209000/2019/200503/2.

Стягнути з Львівської митниці ДФС (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь підприємства об`єднання громадян "Супер-Стиль" (проспект Маяковського, 47А, офіс 10, м. Київ, 02222, ) 7448,99 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 22.08.2019.

Суддя Кедик М.В.