Справа № 804/204/5754/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Справа № 804/204/5754/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №804/204/5754/17 за позовною заявою ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийняте ним рішення щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17, протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 01.01.2016 року призначену ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в розмірі 90 відсотків місячного заробітку; виплатити різницю від суми належної пенсії від заробітку і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2016 року та в подальшому виплачувати пенсію у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної в інформації прокуратури Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17 до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або до зміни до пенсійного законодавства із урахуванням, передбачених законодавством України відрахувань.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року провадження у справі № 804/204/5754/17 зупинено до отримання судом додаткових доказів від сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року провадження у справі № 804/204/5754/17 поновлено.
Цією ж ухвалою суду об`єднано в одне провадження адміністративну справу №160/2883/19 з адміністративною справою № 804/204/5754/17, присвоївши єдиний номер справи 804/204/5754/17.
З урахуванням об`єднання справ, позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у адміністративній справі № 804/204/5754/17 мають наступний зміст:
1) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийняте ним рішення щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17, протиправними;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 01.01.2016 року призначену ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в розмірі 90 відсотків місячного заробітку; виплатити різницю від суми належної пенсії від заробітку і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2016 року та в подальшому виплачувати пенсію у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної в інформації прокуратури Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17 до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або до зміни до пенсійного законодавства із урахуванням, передбачених законодавством України відрахувань.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він неодноразово звертався до пенсійного фонду з метою перерахунку пенсії. На звернення позивача про проведення перерахунку пенсії на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 №18-140вих.17, Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі надано відповідь від 28.03.2017 р. №К-37/01/09 про відмову у перерахунку пенсії. 13 лютого 2018 року позивач знов звернувся до органів пенсійного фонду в Дніпропетровській області про проведення перерахунку пенсії на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 21.11.2018 р. №18-781вих.18. Проте, листом від 13.03.2019 р. за вих.1076К-09 позивачу знову відмовлено перерахунку, спираючись на п.5 Розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІІ. Позивач вважає дії та рішення відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі інформації прокуратури Дніпропетровської області такими, що не відповідають Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та іншому законодавству України.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідачем у відзивах на позовну заяву зазначено про не погодження з позовними вимогами ОСОБА_1 В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію згідно із Законом України «Про прокуратуру» у розмірі 90% складових заробітної плати прокурора. Позивач звертався до пенсійного фонду із заявами від 15.03.2017 р. та 13.02.2018 р. про проведення перерахунку його пенсії. При цьому, надавав інформаційні листи прокуратури Дніпропетровської області. Відповідач зазначив, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунків на підставі листів-відповідей. Крім того, позивачу неодноразово надавались пояснення, що відповідні перерахунки проводили згідно із законодавством, що діяло до 01.06.2015 р., на підставі довідок прокуратури, в яких зазначалось підвищення посадового окладу. У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 08.12.2014 р. №76-VIII, з 01 січня 2015 зазнали зміни норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, а саме ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789ХІІ від 05.11.1991 викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Тобто, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року делегував Уряду. Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено. Крім того, на момент звернення ОСОБА_1 із заявами про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність. З урахуванням наведених умов правові підстави застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приписів ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., яка діяла на момент призначення йому пенсії, відсутні. Просить, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку органах Пенсійного фонду України та з 12.10.2001 року отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» за наявності страхового стажу 32 роки 2 місяці та 7 днів (стаж пораховано по 11.10.2001 р.), у тому числі стажу в органах прокуратури 22 роки 2 місяці та 12 днів.
Пенсія розрахована у розмірі 90% від заробітної плати.
Позивач звернувся до відповідача із заявами 15.03.2017 р. (а.с.46) та 13.02.2019 р. про проведення перерахунку пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції Закону України № 2663 від 12.07.2001) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати на підставі інформації прокуратури Дніпропетровської області від 14.03.2017 р. № 18-140вих17 та інформації прокуратури Дніпропетровської області від 21.11.2018 р. № 18-781вих18, відповідно.
Згідно з інформаційним листом прокуратури Дніпропетровської області від 14.03.2017 р. № 18-140вих17 розмір нарахованого місячного заробітку прокурора відділу (відповідає посаді, з якої позивач вийшов на пенсію) станом на час звернення становить 16 079,82грн. (а.с.47).
За інформацією прокуратури Дніпропетровської області від 21.11.2018 р. № 18-781вих18 розмір нарахованого місячного заробітку прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області з вислугою понад 35 років станом на жовтень 2018 року складається з: посадового окладу 5730,00 грн.; надбавки до посадового окладу за класний чин старшого радника юстиції 2400,00 грн.; надбавки за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад 1 рік 10 відсотків, понад 3 роки 15 відсотків, понад 5 років 18 відсотків, понад 10 років 20 відсотків, понад 15 років 25 відсотків, понад 20 років 30 відсотків, понад 25 років 40 відсотків, понад 30 років 45 відсотків, понад 35 років 50 відсотків посадового окладу.
Листами від 28.03.2017 р. № К-37/01/09 та від 13.03.2019 р. № 1076К-09 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.
Не погоджуючись із відмовами у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ).
Так, згідно із частинами 1, 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663 від 12.07.2001 р., чинної на момент призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.
Частиною 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах 12 та 17 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ.
В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни.
Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-УІ від 08.07.2011 до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.
Разом з тим, положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-УІ від 08.07.2011 змін не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.
Так, згідно з частинами 13 та 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції Закону №3668-УІ від 08.07.2011) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий період може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Надалі, Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. №76-VІІІ (далі Закон №76-VІІІ) у статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, зокрема: частину 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (далі Закон №1697-VІІ), який набрав чинності з 15 липня 2015 року.
Згідно із частиною 20 статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VІІ визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим законом Закон України «Про прокуратуру» від 1991 року, крім ч.3, ч.4, ч.6 та 11 статті 50-1.
Надалі, Законом України від 02.03.2015 р. №213-VІІ (далі Закон №213-VІІ) знову внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, а саме: частину 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», 1991 р., замінити чотирма частинами нового змісту, зокрема: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Крім того, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №213-VІІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».
Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663 від 12.07.2001 р.) стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ декілька разів змінювалась.
Нова редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами (Законами №76-VІІІ, №213-VІІ).
Законом №1697-VІІ взагалі визнано таким, що втратив чинність Закон України №1789-ХІІ, в тому числі частини статті 50-1, крім ч.3, ч.4, ч.6 та ч. 11 цієї статті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 22, ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У ході судового розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, про що також відсутній спір між сторонами, позивач перебуває на обліку органах Пенсійного фонду України та з 12.10.2001 року отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ із розрахунку 90% складових заробітної плати.
Згідно з листом Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 28.03.2017 р. за вих.К-37/01/09 позивачу перераховувалась пенсія на підставі довідок, які видавались прокуратурою Дніпропетровської області у зв`язку із підвищенням посадових окладів працюючим працівникам органів прокуратури у порядку, визначеному ч.18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, до прийняття Закону №76-VІІІ, яким частину 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у новій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», тобто до 01.01.2015 року.
Втім, частина 13 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ в редакції Закону №76-VІІІ не зазнала змін на час звернення позивача з листом від 15.03.2017 р. про перерахунок на підставі листа прокуратури від 14.03.2017 р. №18-140виз17.
За таких обставин, посилання відповідача в обґрунтування підстав відмови у здійсненні перерахунку на Закон №76-VІІІ є цілком необґрунтованим та безпідставним з урахуванням ч. 13 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинної на момент звернення позивача із заявою від 15.03.2017 р.) щодо перерахунку пенсій, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.
Безпідставними суд вважає також і посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІ.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 лютого 2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно і до Закону України «Про прокуратуру».
Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.
Пенсія позивачеві була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент звільнення (в редакції Закону №2663 від 12.07.2001 р.), тобто до набрання чинності цим законом.
Суд вважає доцільним зауважити, застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.
Аналогічним чином неможливо погодитися з доводами відповідача про необхідність застосування до правовідносин норм Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.
Крім того, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення ч.1 ст.22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.
Новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законами України від 02.03.2015 № 213-VІІ, від 28.12.2014 № 76-VІІІ та від 14.10.2014 № 1697-VІІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми ст. 50-1 Закону України (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), оскільки редакції вказаних законів звужує права позивача в частині розміру пенсії.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Стаття 1 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).
Виходячи з викладеного, суд вважає, що не проведення перерахунку пенсії позивачу на підставі та у порядку, визначеному у законі, чинному на момент призначення йому пенсії, є втручанням у його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу.
Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання провести перерахунок пенсії на підставі листів прокуратури Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17 та від 21.11.2018 № 18-781вих18, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Перерахунок пенсії відповідач зобов`язаний провести на підставі документів пенсійної справи та документів, додатково поданих позивачем, а саме інформації, виданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 р. № 18-140вих17 та від 21.11.2018 р. № 18-781вих18, тобто у порядку, визначеному статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 1789-ХІІ, в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу.
Також неможливо погодитися з доводами відповідача про необхідність надання саме довідки про розмір заробітної плати, оскільки це не узгоджується з вимогами ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України №2663).
Безпідставними суд вважає посилання відповідача на не визначення Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.
Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 826/8546/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019, якими визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
При цьому, Верховний Суд звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом покладено саме на Уряд.
Неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру у такому перерахунку, оскільки це також порушує ст. 22 Конституції України.
Разом з тим, оцінюючи позовні вимоги в частині в подальшому виплачувати пенсію, суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню.
Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).
Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
У відповідності до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 01.01.2016 року ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17, та виплатити різницю між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2016 року.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 в розмірі 90 відсотків місячного заробітку, визначеного на підставі інформації прокуратури Дніпропетровської області від 21.11.2018 № 18-781вих18.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 01.11.2018 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 21.11.2018 року № 18-781вих18, та виплатити різницю між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.11.2018 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський