Справа № 817/3397/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №817/3397/14

адміністративне провадження №К/9901/28875/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року (суддя Сало А.Б.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року (колегія у складі суддів: Шевчук С.М., Бучик А.Ю., Майора Г.І.) у справі № 817/3397/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дубномолоко» до Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дубномолоко» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (надалі відповідач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки ґрунтується не на документально підтверджених даних податкового обліку позивача, а на суб`єктивних висновках ревізорів, які, по своїй суті, є лише припущеннями.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 20 жовтня 2014 року в частині визначення податкового зобов`язання на суму 2 994 386,88 грн в тому числі за основним платежем - 1 996 257,92 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 998 128,96 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, с доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення, яким Товариству визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 3 006 886,88 грн, в тому числі 2 004 591,25 грн - за основним платежем та 1 002 295,63 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями в частині визначення суми податкового зобов`язання на суму 2 994 386,88 грн, в тому числі 1 996 257,92 грн - за основним платежем та 998 128,96 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями не відповідає критеріям правомірності, встановленим в статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають судовому захисту шляхом скасування протиправного рішення суб`єкта владних повноважень у відповідній частині.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги аналогічні доводам заперечення на позов та апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство наводить доводи аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство є юридичною особою, яка зареєстрована виконавчим комітетом Дубенської міської ради 11 січня 1995 року. Основним видом економічної діяльності позивача є перероблення молока, виробництво масла та сиру. Впродовж 2012-2013 років Товариство, як переробне підприємство, відповідно до вимог пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, користувалось спеціальним режимом оподаткування ПДВ та звітувало по деклараціям двох видів: спеціальній податковій декларації по ПДВ (із перерахуванням суми ПДВ до спецфонду державного бюджету за бюджетною програмою «Державна підтримка галузі тваринництва» згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 246 від 2 березня 2011 року) та загальній податковій декларації з ПДВ по розрахунках з бюджетом.

На підставі наказу начальника податкового органу та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства зі період з 1 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року. За результатами перевірки складено акт № 936/22/05496081 від 16 липня 2014 року.

З висновками, зазначеними у акті перевірки, платник податку не погодився, подав письмові заперечення, які податковим органом розглянуті та відхилені.

Висновками акта перевірки встановлено, зокрема, порушення:

- підпункту 14.1.36. пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3. статті 198, підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192, пункту 199.2 пункту 199.3, пункту 199.4, пункту 199.5 статті 199 Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість до сплати у загальній сумі 518 759,88 грн по загальній податковій звітності з ПДВ;

- підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1.статті 44, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 199.1, пункту 199.2, пункту 199.3, пункту 199.4, пункту 199.5 статті 199 Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість до сплати у загальній сумі 1 548 831,37 грн по спеціальній податковій звітності з ПДВ (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства).

В розрізі конкретних господарських операцій вказані суми завищення ПДВ визначено так:

По загальній декларації, -

- 418 00,00 грн - сума завищення податкового кредиту по операціям з отримання послуг по перевезенню працівників від ПП «Волиньмотосервіс» у січні-лютому, травні-вересні, листопаді та грудні 2013 року;

- 8 333,33 грн - сума завищення податкового кредиту по операції із повернення попередньої оплати від постачальника природного газу - ТОВ «БІТімекс-Енерджи Груп» у лютому 2013 року;

- 468 626,55 грн - сума завищення ПДВ у зв`язку із не проведенням в грудні 2012 року коригування податкового кредиту, відповідно до частки використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

По спеціальній декларації, -

- 21 200,00 грн - сума завищення податкового кредиту по операціям з отримання послуг по перевезенню працівників від ПП «Волиньмотосервіс» у жовтні-грудні 2012 року, березні та квітні 2013 року;

- 5 597,60 грн - сума завищення податкового кредиту по операціям з отримання товарів від ФОП ОСОБА_1 в період лютий-квітень та серпень 2013 року;

- 2 010,67 грн - сума завищення податкового кредиту по операціям з отримання рекламних послуг у ПП «Промоушен ЮЕЙ» в листопаді 2012 року;

- 28 100,00 грн - сума завищення податкового кредиту по операціям з отримання маркетингових послуг у ТОВ «Кью енд Кью Рісьоч» в січні, червні та жовтні 2013 року;

- 1 491 923,10 грн - сума завищення ПДВ у зв`язку із не проведенням в грудні 2012 року коригування податкового кредиту, відповідно до частки використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

29 липня 2014 року відповідачем на підставі акта перевірки прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 3 101 386,88 грн, в тому числі 2 067 591,25 грн - за основним платежем та 1 033 795,63 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач скористався процедурою адміністративного узгодження і оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення до ГУ Міндоходів у Рівненській області.

Рішенням № 21/10с/17-00-10-05-105/212-213 від 1 жовтня 2014 року, скаргу платника податків частково задоволено, податкове повідомлення-рішення № від 29 липня 2014 року скасовано в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 63 000 грн - основного платежу і 31 500 грн - штрафної (фінансової) санкції (в частині формування податкового кредиту по операціям з отримання послуг по перевезенню працівників від ПП «Волиньмотосервіс» в сумі 41 800,00 грн), а в решті донарахування ПДВ скарга платника податків залишена без задоволення.

Платник податків продовжив процедуру адміністративного оскарження, і оскаржив відповідне податкове повідомлення-рішення до голови ДФС України.

20 жовтня 2014 року податковим органом на підставі акта перевірки №936/22/05496081 від 16 липня 2014 року та рішення про результати розгляду скарги №21/10с/17-00-10-05-105/212-213 від 1 жовтня 2014 року прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 3 006 886,88 грн, в тому числі 2 004 591,25 грн - за основним платежем та 1 002 295,63 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В касаційній скарзі податковий орган зазначає, що судами не досліджено, що платник податку за підсумками календарного року зобов`язаний здійснити перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподаткованих операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. Загальний обсяг постачання за 2012 рік становить 1 224 097 326 грн, із них оподатковуваних операцій 78 182 8585 грн, що становить 63,9% від загального доходу. Отже, на думку податкового органу, податковий кредит щодо придбаних та/або виготовлених Товариством у 2012 році товарів/послуг, що частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, однак віднесені до складу податкового кредиту декларацій та всіх уточнюючих розрахунків за 2012 рік необхідно скоригувати в сторону зменшення на 36,1%.

Проте, судами попередніх інстанцій досліджено податкові накладні за 2012 рік, які приймали участь у формуванні податкового кредиту позивача та включені ним до реєстрів отриманих податкових накладних відповідних періодів 2012 року. За даними накладних, для позивача поставлялися: ПАТ «Укртелеком» - телекомунікаційні послуги, ПАТ «Київстар» - послуги зв`язку, ТОВ «БІТімпекс-Енерджи Груп» - природний газ, ПАТ «Рівнегаз» - послуги газопостачання, ПАТ АЕС «Рівнеобленерго» - електроенергія, ТОВ «Ястреб» - охоронні послуги, КП «Дубноводоканал» - промислове водовідведення, вивезення сміття, ТОВ «Золотий екватор» - паливо-мастильні матеріали.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що в ході перевірки не встановлено, що вищеназвані товари та послуги частково використовувались позивачем в межах оподатковуваних операцій з ПДВ, а частково ні.

Висновком судово-економічної експертизи № 375 від 30 грудня 2015 року (том 3 арк. с. 138-150) встановлено, що твердження податкового органу про заниження позивачем ПДВ за грудень 2012 року на суму 468 626,55 грн (по загальній декларації) та на суму 1 491 923,10 грн (по спеціальній декларації переробного підприємства) документально не підтверджуються.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що доводи податкового органу про те, що єдиною і достатньою підставою для перерахунку податкового кредиту позивача за 2012 рік за правилами статті 199 Податкового кодексу України є сам факт здійснення платником податків в грудні 2012 року операцій з векселями, які не оподатковуються ПДВ, є такими, що ґрунтуються на хибному розумінні та застосуванні вказаної норми податкового права.

Отже, доводи касаційної скарги не знайшли підтвердження в цій частині.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Кью енд Кью Рісьоч» податковий орган стверджує що маркетингові дослідження оплачуються та проводяться з ініціативи виробника продукції, а реалізуються безпосередньому споживачу через мережу торгівельних організацій, зазначені витрати не враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування виробника, оскільки стосуються господарської діяльності відповідних торгівельних організацій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що господарські операції із виконання ТОВ «Кью енд Кью Рісьоч» для Товариства робіт/послуг по організації та проведенню маркетингових досліджень щодо продукції позивача оформлені договорами № 4 від 20 січня 2012 року та № 40 від 22 серпня 2013 року із додатками, в яких міститься опис і перелік робіт, на підтвердження виконання надані акти здачі-прийняття робіт, платіжні доручення, податкові накладні. Судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що жодних зауважень до змісту даних документів у відповідача під час перевірки не виникало, як і жодних сумнівів з приводу реальності здійснення таких операцій.

Копія свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 10 липня 2012 року, копія виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг НОМЕР_1 від 25 листопада 2013 року та копія свідоцтва на знак товарів і послуг НОМЕР_2 від 10 квітня 2012 року підтверджують, що Товариство є власником знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_1 Справжній сир». Вказана обставина не поставлена під сумнів доводами касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що маркетингові послуги принесли позитивний економічний результат позивачу, з огляду на те, що обсяг фактично реалізованої Товариством готової продукції відповідної торгівельної марки за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року збільшився майже в чотири рази по відношенню до 2011 року.

Висновком судово-економічної експертизи № 375 від 30 грудня 2015 року підтверджено, що судження відповідача про заниження позивачем податкового кредиту з ПДВ на суму 28100,00 грн., сплаченого у складі вартості маркетингових послуг, придбаних у ТОВ «Кью енд Кью Рісьоч » документально не підтверджуються.

Судом першої інстанції встановлено, що фактично, єдиною підставою для висновків про безпідставне включення позивачем до складу свого податкового кредиту відповідних податкових періодів сум ПДВ по даним операціям слугувало глибоке переконання податкового органу в тому, що такі маркетингові послуги не мають безпосереднього зв`язку з господарською діяльністю позивача, оскільки не принесли йому позитивного господарського результату у вигляді розширення торгівельної мережі збуту готової продукції, так як покупець такої продукції залишився незмінним.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанції, щодо непереконливості висновків відповідача про те, що маркетингові послуги не мають безпосереднього зв`язку з господарською діяльністю позивача, спрямованою на отримання прибутку.

Отже, доводи касаційної скарги не знайшли підтвердження в цій частині.

Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 в акті перевірки констатовано, що Товариством віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 5 597,60 грн від вартості товарів, придбаних у ФОП в період лютий-квітень та серпень 2013 року. З огляду на те, що за результатами перевірки цього контрагента податковим органом за його місцезнаходженням констатовано безтоварність операцій з придбання, податковий орган зробив висновок, що оскільки вказана особа фактично не придбавала товари, то вона і не могла поставити їх для позивача. Відповідно, такі операції кваліфіковані як безтоварні і із задекларованої позивачем суми податкового кредиту знято суму ПДВ, сплачену ФОП в ціні придбання товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 1 лютого 2013 року по 30 вересня 2013 року на підставі усної домовленості Товариство придбавало у ФОП ОСОБА_1 запасні частини до обладнання з виготовлення сирної продукції на загальну суму 33 585,60 грн, в тому числі ПДВ 5 597,60 грн на підставі накладних на придбання. Оплата за товар здійснена позивачем в повному обсязі в безготівковому порядку. На підтвердження перевезення товару позивачем надано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) ТОВ «Нова пошта». В підтвердження використання придбаного товару в господарській діяльності, а саме шляхом його встановлення як запасних частин на обладнання з виготовлення сирної продукції, позивачем надано накладні на внутрішнє переміщення та акти на списання. Загальна сума ПДВ склала 5597,60 грн. і згідно даних податкового обліку позивача віднесена до складу податкового кредиту лютого-квітня та серпня 2013 року.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що факт поставки для Товариства товарів підтверджується первинними документами встановленої форми, які є допустимими засобами доказування відповідних господарських операцій. Такі документи мають усі необхідні реквізити та відомості, і у повній мірі відображають зміст господарських операцій. Вони містять підписи та інші дані, які дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій. Досліджені первинні документи повністю розкривають зміст відповідних господарських операцій і відповідають їм, а також беззаперечно відображають реальність руху активів та зміну майнового стану позивача та його контрагента, що відбулися внаслідок здійснення таких господарських операцій. Усі, без виключення, товари та послуги, придбані позивачем у вказаного контрагента належним чином обліковані як в його бухгалтерському, так і в податковому обліку, а також використані для потреб господарської діяльності позивача і в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності позивача.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій позивача та укладення ним правочинів без мети реального настання правових наслідків, лише з метою надання податкової вигоди, такими, що базуються виключно на припущеннях, не підтверджені належними та допустимими доказами і фактично повністю спростовуються матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження в цій частині.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 січня 2012 року між позивачем та ПП «Промоушн ЮЕЙ» укладено договір про надання послуг по моніторингу цін №3-4/01/12, відповідно до якого останній взяв на себе зобов`язання надати послуги по ціновому моніторингу сирів твердих і плавлених. На виконання умов даного договору, сторонами підписаний акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), виписана податкова. Такі документи мають усі необхідні реквізити та відомості, і у повній мірі відображають зміст господарських операцій. Вони містять підписи та інші дані, які дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі № 817/3397/14 залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду