Справа № 817/3498/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №817/3498/14

адміністративне провадження №К/9901/7295/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року (суддя Сало А.Б.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2015 року (колегія у складі суддів: Одемчука Є.В., Бучик А.Ю., Майора Г.І.) у справі № 817/3498/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач, Підприємець) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податкові повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, які винесені на підставі акта перевірки, визнані у судовому порядку протиправними та скасовані. Відтак, донарахування єдиного внеску та застосування штрафних санкцій є безпідставним, а спірні вимога та рішення протиправними.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу податкового органу від 5 серпня 2014 року № Ф-035 про сплату боргу (недоїмки). Визнано протиправним та скасовано рішення податкового органу від 26 серпня 2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, с доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що судом у справах № 817/2522/14 та № 817/3093/14 визнано протиправним збільшення значення чистого оподаткованого доходу позивача за вказані періоди, отже податковим органом безпідставно донараховано Підприємцю єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 50 976,66 грн, що, в свою чергу, виключає і застосування штрафних санкцій в сумі 4 268,06 грн.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги дослівно повторюють доводи заперечення на позов та апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу Підприємець наводить доводи аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом в період з 16 липня 2014 року по 29 липня 2014 року проведено планову виїзну документальну перевірку Підприємця щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за наслідками якої складено акт від 5 серпня 2014 року №135//17-16-17-01-19.

Висновками акта встановлено наступні порушення:

- статей 138, 177 Податкового кодексу України, а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження оподатковуваного доходу за 2013 рік на суму 49 869,22 грн. Відповідно до пунктів 164.1, 164.3 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 7 480,45 грн за 2013 рік;

- пункту 2 частини 1 статті 7, частини 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за результатами перевірки донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 50 976,66 грн;

- пунктів 200.1, 200.3, 200.4, 200.5, 200.6, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, Підприємцем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року на суму 42 469,00 грн та занижено суму бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року на суму 38 181,00 грн, за листопад 2013 року на суму 4 525,00 грн та за грудень 2013 року на суму 5 340,00 грн.

- не підтверджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 4 288,00грн.

В ході перевірки зменшено залишок від`ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) на суму 9 865,00 грн.

На підставі акта перевірки від 5 серпня 2014 року №135//17-16-17-01-19 податковим органом винесено вимогу від 5 серпня 2014 року № Ф-035 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 50 976,66 грн та рішення від 26 серпня 2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 4 268,06 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для донарахування Підприємцю єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ІІ-IV квартали 2012 року стало збільшення значення чистого оподаткованого доходу в результаті проведеної податковим органом планової виїзної документальної перевірки, за наслідками якої складено акт №116/17-117/ від 14 травня 2013 року.

На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 27 травня 2013 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, яке визнано протиправним та скасоване постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2014 року у справі № 817/2522/14, яка набрала законної сили 23 грудня 2014 року.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та не поставлено під сумнів доводами касаційної скарги, що підставою для донарахування позивачеві єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2013 рік стало збільшення значення чистого оподаткованого доходу, в результаті проведеної відповідачем планової виїзної документальної перевірки, за результатами якої складено акт №135//17-16-17-01-19 від 5 серпня 2014 року.

На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми 26 серпня 2014 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, яке визнано протиправним та скасовано постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі №817/3093/14, яка набрала законної сили 28 січня 2015 року.

Зазначеними судовими рішеннями констатовано, що висновки контролюючого органу про завищення Підприємцем витрат за ІІ-IV квартали 2012 року та за 2013 рік не ґрунтуються на приписах Податкового кодексу та не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, а тому донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб є необґрунтованим та протиправним.

Вказані обставини не поставлені під сумнів доводами касаційної скарги.

За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішень судами попередніх інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З урахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, що враховуючи те, що судом у справах №817/2522/14 та №817/3093/14 визнано протиправним збільшення значення чистого оподаткованого доходу позивача за вказані періоди, отже податковим органом безпідставно донараховано Підприємцю єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 50 976,66 грн, що, в свою чергу, виключає і застосування штрафних санкцій в сумі 4 268,06 гр.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів заперечення на позов та апеляційної скарги, яким надано оцінку судами першої та апеляційної інстанцій, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2015 року у справі № 817/3498/14 залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду