Справа № 260/290/19
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2019 року м. Ужгород№ 260/290/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - ОСОБА_2 ,

відповідачів:

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, представник - Яблонський О .О.,

Голова комісії з припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - Пеняк І.І., представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Голови комісії з припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - Пеняк І.І про стягнення сум грошового забезпечення, належних при звільненні та одноразової виплати, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 27 серпня 2019 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Голови комісії з припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - Пеняк І.І, яким просить суд:

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області всі суми грошового забезпечення, належні при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 "а" за період з 01.02.2018р. по 20.02.18р. у розмірі 5651,20 грн.,

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області одноразову виплату у розмірі 29174,25 грн.,

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області середній заробіток за весь час затримки виплат всіх сум грошового забезпечення, належні при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняття з військового обліку) за п.65 "а" за період з 01.02.2018р. по 20.02.2018р. по день фактичного розрахунку,

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області понесені судові витрати по даній справі.

Позовна заява мотивована тим, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі №2а-1769/10/0770 визнано протиправними та скасовано Наказ Міністерства внутрішніх справ У країни №597 «По особовому складу» від 09.04.2010 року, наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області за №150 «По особовому складу» від 12.04.2010 року, наказ Міністерства внутрішніх справ України «По особовому складу» №2587 о/с від 21.12.2015 року, яким внесено зміни до наказу Міністра внутрішніх справ України № 597о/с від 09.04.2010 року та поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління, з 12.04.2010 року і стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 783821,44 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі №876/11854/17 було залишено Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі №2а-1769/10/0770 - без змін,

Наказом від 15 грудня 2017 року позивача було поновлено з 12 квітня 2010 року на посаді заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління.

Наказом від 20 лютого 2018 року позивача було звільнено зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 «а» (за віком) з 20 лютого 2018 року за посадою заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління та одночасно визначено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів.

Позивач зазначає, що з часу звільнення зі служби з органів внутрішніх справ у відставку йому невиплачені суми належні при звільненні зі служби та не виплачена одноразова грошова допомога при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів.

Головою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області було повідомлено позивача, що з 06.11.2015року міліція як державний орган припинила свої функції, завдання, діяльність; з 06.11.2015 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління як юридичної особи розпочато процедуру ліквідації.

З 13.12.2016 року втратили чинність нормативно-правові акти, які регламентували порядок та розміри нарахування та виплати грошового забезпечення та відсутній порядок видачі грошового атестату, тому у ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області відсутні повноваження та асигнування для виплати грошового забезпечення за період з 01 лютого 2018 року та виплати одноразової допомоги за період 07років 10 місяців 08 днів.

Позивач вважає, що йому було протиправно відмовлено у виплаті всіх сум, належних при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку та відмова не ґрунтується ні на вимогах чинного законодавства України, ні об`єктивним обставинам, цієї справи.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали висунуті позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву позивача, відповідно до якого зазначає, що з 06.11.2015 року міліція як державний орган припинила свої функції, завдання та діяльність. В Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління як юридичної особи розпочато процедуру ліквідації;

З 13.12.2016 року втратили чинність нормативно-правові акти, які регламентували порядок та розміри нарахування та виплати грошового забезпечення та відсутній порядок видачі грошового атестату, тому у ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області відсутні повноваження та асигнування для виплати грошового забезпечення за період з 01 лютого 2018 року по 20 лютого 2018 року та виплати одноразової допомоги за період 07 років 10 місяців 08 днів.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з вересня 1988 року.

У лютому 2005 року був призначений на посаду заступника начальника управління - начальника слідчого управління УМВС України в Закарпатській області. У вересні 2007 року, у зв`язку із реорганізацією штатів був перепризначений на посаду заступника начальника УМВС - начальника слідчого управління УМВС України в Закарпатській області.

З 28 жовтня 2008 року проходив службу на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Закарпатській області-начальника слідчого управління.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №597 від 09 квітня 2010 року «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку (зі зняттям з військового обліку) за підпунктом «а» пункту 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Підставою для звільнення став рапорт позивача від 24 березня 2010 року.

На підставі вищевказаного наказу №597 від 09 квітня 2010 року, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області було прийнято наказ №150 від 12 квітня 2010 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у відставку з 12 квітня 2010 року (зі зняттям з військового обліку) за підпунктом «а» пункту 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В подальшому наказом Міністерства внутрішніх справ України №2587 о/с від 21 грудня 2015 року були внесені зміни до наказу Міністерства внутрішніх справ України 597о/с від 09 квітня 2010 року, а саме змінено підставу звільнення та зазначено, що позивача звільнено за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі №2а-1769/10/0770 визнано протиправними та скасовано Наказ Міністерства внутрішніх справ У країни №597 «По особовому складу» від 09.04.2010 року, наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області за №150 «По особовому складу» від 12.04.2010 року, наказ Міністерства внутрішніх справ України «По особовому складу» №2587 о/с від 21.12.2015 року, яким внесено зміни до наказу Міністра внутрішніх справ України № 597о/с від 09.04.2010 року та поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління, з 12.04.2010 року і стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 783821,44 грн. без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року було виправлено описку - помилкову дату у вступній частині "20 листопада 2017р." замінено на вірну "15 листопада 2017р."

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі №876/11854/17 було залишено Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі №2а-1769/10/0770 - без змін,.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №1378 о/с від 15 грудня 2017 року та наказом УМВС України в Закарпатській області №19 о/с від 01 лютого 2018 року на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року позивача поновлено з 12 квітня 2010 року на посаді заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління.

Наказом УМВС України в Закарпатській області №20 о/с від 01 лютого 2018 позивача було зараховано в розпорядження Управління МВС України в Закарпатській області за посадою заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління.

Наказом УМВС України в Закарпатській області №36 о/с від 20 лютого 2018 року позивача було звільнено зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 «а» (за віком) з 20 лютого 2018 року за посадою заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління та одночасно визначено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів.

Рекомендованим листом із повідомленням про вручення від 16.04.2018 року позивачем було надіслано голові ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_5 лист з вимогу про виплату грошового та всіх сум, належних при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 «а» (за віком) за період з 01.02.2018 року по 20.02.2018 року та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів.

Листом №24-П/106/05/5-2018 від 17.05.2018 року голова ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх, справ України в Закарпатській області Пеняк I.I. повідомив позивача, що з 06.11.2015року міліція як державний орган припинила свої функції, завдання, діяльність, а з 06.11.2015 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління як юридичної особи розпочато процедуру ліквідації.

З 13.12.2016 року втратили чинність нормативно-правові акти, які регламентували порядок та розміри нарахування та виплати грошового забезпечення та відсутній порядок видачі грошового атестату, тому у ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області відсутні повноваження та асигнування для виплати грошового забезпечення за період з 01 лютого 2018 року та виплати одноразової допомоги за період 07років 10 місяців 08 днів.

Судом встановлено, що Рішенням Верховного суду України від 16 травня 2019 року касаційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області з наведеною вище аргументацією - залишено без задоволення, а Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі №2а-1769/10/0770 - залишено без змін.

Крім того відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

За правилами ч.6 ст.7 КАС України У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Законом України «Про міліцію», Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Положенням №114 та Інструкцією №499 не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст.116, 117 КЗпП України, що не заборонено спеціальним законодавством.

Так ст. 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Ст.117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»: установити, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності.

Підпункти «а» та «л» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100): цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Абзац другий пункту 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі - Положення №114): особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється начальником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого лікарем і начальником (головним лікарем) лікувального закладу.

Абзац перший п.1.6 розд. І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007р. №499, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №205/14896 (далі-Інструкція №499): грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Пункт 1.18 розд. І Інструкції №499: при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Позивача наказом УМВС України в Закарпатській області №36 о/с від 20 лютого 2018 року було звільнено з посади заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області.

На час виникнення правовідносин Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області було перетворено в Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області наказом Міністерства внутрішніх справ України №371 від 05.08.2010 року.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області наказом Міністерства внутрішніх справ України на час виникнення спірних правовідносин не було ліквідованим, а перебувало в стані припинення з 06.11.2015 року, що також не заперечується сторонами.

Згідно п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно розрахунку, який було застосовано у Постанові Львівського адміністративного суду від 15.11.2017 року у справі 2а-1769/10/0770 (залишеною без змін Постановою Верховного суду України від 16 травня 2019 року), заробітна плата позивача за попередні два місяці, що передували звільненню складала: за лютий 2010 року - 8335,50 грн., за березень 2010 року - 8335,50 грн., середньоденна заробітна плата позивача - 282,56 грн. Суд дійшов висновку, що середній заробіток за весь час затримки виплат всіх сум грошового забезпечення, які належні позивачу при звільненню, слід рахувати з 20.02.2018 року. Кількість днів вимушеного прогулу з 20.02.2018 року по день винесення рішення суду 16.08.2019 року становить 542 календарних днів.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, з урахуванням положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995р. №100 (в редакції на час виникнення спірних відносин) за час вимушеного прогулу позивачу належить до виплати (282,56 грн. х 542 д.) - 153147,52 (сто п`ятдесят три тисячі сто сорок сім гривень п`ятдесят дві копійки) без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі №802/1052/17-а.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, щодо відсутності нормативно-правових актів, що регулюють питання виплати грошового забезпечення у період звільнення позивача, оскільки відповідачем повинні були застосовуватися приписи Порядку №100 для обчислення середнього заробітку (грошового забезпечення) осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ для обчислення і виплати всіх сум грошового забезпечення, які належні позивачу при звільненні зі служби в органах внутрішніх справі у відставку (із знаттям з військового обліку) за п.65 «а».

Згідно з ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «ОСОБА_6 Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст.1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доведено правомірність відмови позивачу у виплаті всіх сум грошового забезпечення, належні при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 "а", а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищенаведеного, в силу ст. 139 КАС України, слід стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Голова комісії з припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - Пеняк І .І. про стягнення сум грошового забезпечення, належних при звільненні та одноразової виплати - задовольнити.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 45, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 08592170) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) всі суми грошового забезпечення, належні при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 "а" за період з 01.02.2018р. по 20.02.18р. у розмірі 5651,20 грн. (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 45, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 08592170) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) одноразову виплату у розмірі 29174,25 грн. (двадцять дев`ять тисяч сто сімдесят чотири гривні двадцять п`ять копійок).

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 45, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 08592170) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплат всіх сум грошового забезпечення, належні при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняття з військового обліку) за п.65 "а" за період з 01.02.2018р. по 20.02.2018р. по день фактичного розрахунку у розмірі 153147,52 грн. (сто п`ятдесят три тисячі сто сорок сім гривень п`ятдесят дві копійки).

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 45, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 08592170) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Микуляк