Справа № 520/1984/19
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 р.Справа № 520/1984/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 26.03.19 року по справі № 520/1984/19

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» (далі за текстом - Підприємство, ПСП, платник), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області від 07.02.2019 р. № та від 07.02.2019 р. №.

Підставами позову є доводи про те, що одержання коштів у якості компенсації завданих збитків не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, за цією подією відсутній обов`язок стосовно виписування податкової накладної і не може бути застосований штраф за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - Єдиний реєстр).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 07.02.2019р. №, від 07.02.2019р. №.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. На думку апелянта, суд першої інстанції невірно застосував приписи п.п. а) п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України. З урахуванням викладеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 по справі №520/1984/19 прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПСП «Україна» відмовити в повному обсязі.

Від ПСП «Україна», до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що кошти, які надійшли на рахунок позивача, як відшкодування збитків у зв`язку зі знищенням посівів озимої пшениці, є компенсацією вартості таких активів (майна) та відповідно повинні включатися до бази оподаткування ПЛВ.

Додатково позивачем до суду надано акт списання витрат рослинництва від 31.10.2018р.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Представники позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18.09.2018 р. між позивачем, ПСП «Україна», та АТ «Укргазвидобування» було укладено Договір на проведення розвідувальних робіт №1.

У межах виконання зобов`язань за цим договором 01.10.2018 р. ПСП було одержано 493.855,00 грн. у якості компенсації завданих збитків.

Саме за подією одержання коштів у власність ПСП не нараховувало податкові зобов`язання з ПДВ та не виписувало податкової накладної.

Разом із тим, з посиланням на п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України Підприємство за цією подією відобразило у податковому обліку з ПДВ так званий «умовний продаж» товарно-матеріальних цінностей, котрі припинили участь у межах господарської діяльності платника на суму ПДВ - 6893,91 грн.

З 03.01.2019 р. по 10.01.2019 р. контролюючим органом, ГУ ДФС у Харківській області, була проведена документальна позапланова перевірка ПСП «Україна» з питань дотримання податкового законодавства у період 01.01.2016 р.-02.01.2019 р., валютного законодавства у період 01.01.2016 р. - 02.01.2019 р., законодавства з питань справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період 01.07.2013 р. - 02.01.2019 р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 17.01.2019 р. №115/20-40-14-18-07/30608434 (далі за текстом - Акт).

У тексті Акту контролюючим органом зазначено про вчинення особою низки податкових правопорушень, а саме (у контексті предмету спору): п.п. «а» п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України за рахунок не справляння 45 268,00 грн. податку на додану вартість з коштів, одержаних у якості компенсації завданих збитків; п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України за рахунок не реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної на суму податку у розмірі 98.771,00 грн. за операцією з одержання у власність коштів у якості компенсації завданих збитків.

07.02.2019 р. з посиланням на Акт контролюючим органом було видано податкове повідомлення - рішення № про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі 56585,00 грн. (основний платіж - 45.268,00 грн., штраф - 11.317,00 грн.) та податкове повідомлення - рішення № про застосування 49385,50 грн. штрафу за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Як вже було зазначено вище, перевіркою встановлено, що між ПСП «Україна» в особі голови комісії з припинення (реорганізації) ОСОБА_1 (сторона 1) з одного боку та АК «Укргазвидобування» в подальшому сторона 2 в особі заступника директора з земельних відносин та екології ГПУ «Шебелинкагазвидобування» Богданова Андрія Петровича, що діє на підставі довіреності № 2-845д від 26.07.2018 року, з іншого боку, укладено договір на проведення розвідувальних робіт від 18.09.2018 року №1.

Згідно з п. 1.1 договору сторона 1 надає стороні 2 свою згоду (погодження) на проведення в межах землекористування сторони 1 на території Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області геологорозваідувальних робіт для буріння свердловини №20 Оливинівська, а сторона 2 зобов`язується сплатити стороні 1 грошові кошти у розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.1.2 договору орієнтована (попередньо узгоджена сторонами на місцевості) загальна площа майданчиків, на яких будуть проводитись розвідувальні роботи, становить 12,4209 га.

Згідно з п.2.4 договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020р., а в частині виконання сторонами взятих на себе по договору зобов`язань - до моменту їх повного виконання сторонами.

Оплата по договору згідно з п.п.2.5.1 п.2.5 здійснюється згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток №1 до договору) з метою відшкодування збитків, які зазнає сторона 1 в процесі виконання стороною 2 розвідувальних робіт (в зв`язку із знищенням сільськогосподарських культур, що вирощуються стороною 1 на земельних ділянках та в зв`язку з неможливістю проведення сільськогосподарських робіт на земельних ділянках протягом дії даного договору), сторона 2 сплачує стороні 1 грошові кошти у розмірі 493 855 гривень 00 копійок без ПДВ, одноразово.

Плата за договором сплачується стороною 2 в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок сторони 1 протягом 10 робочих днів з моменту укладання договору.

В матеріалах справи міститься також протокол погодження договірної ціни від 18.09.2018р., що є додатком №1 до договору від 18.09.2018 №1.

Згідно з протоколом сторонами засвідчено, що сторонами досягнуто згоди про розмір плати за відшкодування стороні збитків при зайнятті частини земельної ділянки (майданчика) загальною площею 12,4209 га для проведення розвідувальних робіт по бурінню свердловини №20 Оливинівська в межах землекористування сторони 1 на території Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області.

Крім цього, в протоколі зазначено, що розмір плати за відшкодування збитків, які сторона 1 зазнає в процесі виконання стороною 2 розвідувальних робіт (в зв`язку із знищенням сільськогосподарських культур, які вирощуються стороною 1 на земельних ділянках та в зв`язку з неможливістю проведення сільськогосподарських робіт на земельних ділянках протягом дії даного договору) за домовленістю та згодою сторін, становить 493 855 гривень 00 копійок без ПДВ, одноразово.

Зазначена сума враховує, між іншого, вартість не отриманого на зазначеній земельній ділянці врожаю сільськогосподарських культур.

На виконання умов договору стороною 2, тобто AT «Укргазвидобування», перераховано 01.10.2018 на користь сторонні, тобто ПСП «Україна», згідно з випискою по банківському рахунку грошові кошти в розмірі 493 855,00 грн. без ПДВ.

В бухгалтерському обліку вищезазначена операція відображена наступним чином:

- Дт рах.3614 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» Кт рах.716 «Відшкодування раніше списаних активів» на суму 493 855,00 грн.

- Дт рах.311 Поточні рахунки в національній валюті» Кт pax. 3614 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» Кт рах.716 «Відшкодування раніше списаних активів» на суму 493 855,00 грн.

Перевіркою також встановлено, що в зв`язку отриманням ПСП «Україна» суми відшкодування збитків в розмірі 493 855,00 грн. та визначенням фактично понесених витрат рослинництва на обробіток та посів сільськогосподарських культур на ділянці земель, де проводяться розвідувальні роботи, підприємством здійснено на підставі пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 6 893,91 грн. згідно з виписаною та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податковою накладною від 31.10.2018 №3 на загальну суму 41 363,48 грн., в т.ч. ПДВ 6 893,91 грн.

До перевірки надано акт списання витрат рослинництва від 31.10.2018, підписаний комісією в складі головного бухгалтера ОСОБА_2 . та головного агронома ОСОБА_3., де зазначено, що в зв`язку з проведенням геологорозвідувальних робіт на території поля №17.52.07 на площі 12.4209 га. списано з даного поля понесені витрати, а саме:

- добрива - діамофоска NPK (9:25:25) в кількості 1,008т. на суму 9 181,17 грн., ПДВ 1 836,23 грн.

- насіння - пшениця озима Зіра РН -2 (протравлена) в кількості 3,699 т. на суму 18 227,51 грн., ПДВ 3 645,50 грн.

- паливо - дизпаливо в кількості 309,625 л. на суму 6 494, 72 грн., ПДВ 1 298,95 грн.

- паливо- бензин А-92 в кількості 0,616 л. на суму 14,29 грн., ПДВ 2,86 грн.

- обробіток землі- подрібнення поживних решток на території 11,159 га на суму 366,92 грн., ПДВ 73,38 грн.

- посів с/г культур- посів зернових на території 2,464 га на суму 131,77 грн., ПДВ 26,35 грн.

- транспортні послуги- навантаження та розвантаження міндобрив в кількості 0,896 год. на суму 53,19 грн., ПДВ 10,64 грн.

Всього за актом вирішено списати понесені витрати на загальну суму 34 469,57 грн., ПДВ 6 893,91 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Земельного кодексу України підприємства, установи та організації, які здійснюють геологознімальні, пошукові, геодезичні та інші розвідувальні роботи, можуть проводити такі роботи на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем.

Відповідно до ч.4 ст. 97 Земельного кодексу України підприємства, установи та організації, які проводять розвідувальні роботи, зобов`язані відшкодовувати власникам землі або землекористувачам усі збитки, в тому числі неодержані доходи, а також за свій рахунок приводити займані земельні ділянки у попередній стан.

Таким чином, законодавчо визначена можливість використання земельних ділянок для проведення розвідувальних робіт на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем.

Відповідно до частини 2 ст. 224 ГКУ, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового Кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України визначено загальне правило виникнення податкових зобов`язань з ПДВ у межах правочинів з поставки товарів (робіт, послуг), а саме: датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Розглядаючи питання щодо оподаткування ПДВ отриманих коштів як компенсацію завданих збитків, відповідач прийшов до висновку, що кошти, що надходять платнику ПДВ на його банківський рахунок як відшкодування збитків, розцінюються як компенсація вартості такого майна та, відповідно, включаються до бази оподаткування ПДВ і підлягають оподаткуванню ПДВ на загальних підставах з нарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ.

Проте, колегія суддів з даним висновком відповідача не погоджується виходячи з наступного.

Податком на додану вартість обкладаються лише ті операції, які є об`єктом оподаткування ПДВ відповідно з положеннями п. 185.1 Податкового кодексу України .

До них, як вже було зазначено вище, належать, зокрема, операції платників ПДВ з постачання товарів та з постачання послуг, місце постачання яких відповідно до ст. 186 ПКУ розташоване на митній території України.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні понесених збитків в зв`язку із знищенням сільськогосподарських культур та отриманні компенсації не відбувається передача права розпорядження товарами (сільськогосподарськими культурами) або надання послуг.

Договором на проведення розвідувальних робіт від 18.09.2018 року №1 не передбачено придбання товарів, а передбачено, що АТ "Укргазвидобування" лише компенсує нанесені ПСП "Україна" збитки з їх втратою.

Передача будь-яких прав щодо товарів (сільськогосподарських культур) взагалі не є предметом Договору між ПСП "Україна" та АТ "Укргазвидобування".

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що операції з понесення збитків та отримання компенсації за них не є постачанням товарів (послуг), а тому не є об`єктом оподаткування.

Те що дані суми є саме збитками, а не постачанням товару, тощо прямо передбачено ст. 97 Земельного кодексу України, відповідно дані суми не включатися до бази оподаткування ПДВ.

Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача стосовно того, що кошти, що надійшли ПСП «Україна» на його банківський рахунок як відшкодування збитків у зв`язку зі знищенням посівів озимої пшениці повинні включатися до бази оподаткування ПДВ є помилковими.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення щодо не нарахування ПДВ на суму коштів у розмірі 493.855,00 грн., одержаних від АТ «Укргазвидобування» за Договором №1 від 01.10.2018 р.

Вирішуючи спір у частині вимоги про скасування штрафу за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини з приводу реєстрації складених платником податків податкових накладних в Єдиному реєстрі унормовані, насамперед, приписами ст.200-1 та ст.201 Податкового кодексу України, приписами Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних (затверджено постановою КМУ від 29.12.2010р. №1246 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №1246), приписами Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість (затверджено постановою КМУ від 16.10.2014р. №569 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №569), приписами Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (затверджений постановою КМУ від 21.02.2018р. №117; далі за текстом - Порядок зупинення реєстрації №117), приписами Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (затверджений постановою КМУ від 21.02.2018р. №117; далі за текстом - Порядок роботи комісій №117), приписами Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (затверджений постановою КМУ від 21.02.2018р. №117; далі за текстом - Порядок розгляду скарг №117).

Відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі передбачена ст.120-1 Податкового кодексу України.

Так, п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України передбачено нарахування штрафу за не реєстрацію особою раніше вже складеної (тобто виписаної за самостійним рішенням платника податків, існуючої як річ матеріального світу) податкової накладної.

Суд зауважує, що стосовно заниження платником грошових зобов`язань з податку (збору) (тобто для випадку не виписування особою податкової накладної на операцію з поставки товару, виконання роботи, надання послуги) відповідальність у вигляді штрафу передбачена абз. 2 і 4 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у розмірі 25 або 50 відсотків визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання (тобто суми заниження податку, збору) відповідно.

Водночас із цим, положеннями абз.1 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу або в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У спірних правовідносинах платник не виписував податкових накладних на ті грошові зобов`язання з ПДВ, котрі контролюючий орган кваліфікує як занижені.

Також, з урахуванням вищенаведених висновків суду, у спірних правовідносинах відсутні ознаки здійснення платником операції з постачання товарів/послуг на ті грошові зобов`язання з ПДВ, котрі контролюючий орган кваліфікує як занижені.

Відтак, підстав для нарахування платнику штрафу у порядку абз. 1 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України суд у даному випадку не знаходить.

Окрім того, положеннями абз. 2 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу або в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У спірних правовідносинах платник розпочав передбачену п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України процедуру узгодження рішення контролюючого органу.

Відтак, підстав для нарахування платнику штрафу у порядку абз. 2 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України суд у даному випадку не знаходить.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за епізодом не реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ст. 120-1 Податкового кодексу України містить три пункти (п. 120-1.1, п. 120-1.2, п. 120-1.3) з податкового повідомлення - рішень Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області від 07.02.2019 р. № не зрозуміло на підставі якого пункту ст. 120-1 Податкового кодексу України, до позивача застосовано штраф за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі № 520/1984/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 27.08.2019 року