Справа № 320/1425/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м.Київ № 320/1425/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових консультацій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування індивідуальних податкових консультацій від 23.04.2018 № 1825/с/99-99-13-01-02-14/ІПК та від 15.06.2018 № 2659/С/99-99-13-010214/ІПК з урахуванням інформації, викладеної з цього питання в Інформаційно-аналітичному журналі «Вісник. Офіційно про податки» - офіційному виданні Державної фіскальної служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Державної фіскальної служби України щодо отримання індивідуальної податкової консультації з питання включення до витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування витрат на запасні частини для ремонту вантажних автомобілів, надавши яку податковий орган зазначив, що витрати на ремонт та технічне обслуговування вантажних автомобілів не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування як витрати на утримання основних засобів подвійного призначення.

Позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Через канцелярію суду 21.05.2019 від позивача надійшло клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

В судове засідання, що відбулося 21.05.2019 учасники справи не з`явилися, однак про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На день розгляду справи від відповідача заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.03.1995 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець.

Основним видом господарської діяльності позивача за КВЕД є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД - 49.41).

26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Державної фіскальної служби України щодо отримання індивідуальної податкової консультації з питання включення до витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування витрат на запасні частини для ремонту вантажних автомобілів.

В наданій податковій консультації № 1825/с/99-99-13-01-02-14/ІПК від 23.04.2018 відповідач зазначив, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності забезпечення державної реєстрації, дотримання умов безпечності технічного та санітарного стану, проведення обов`язкового технічного контролю, своєчасного виконання технічного обслуговування і ремонт, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства, однак щодо витрат на придбання запасних частин та витратних матеріалів для вантажних автомобілів нічого не вказав.

Після повторного звернення позивача від 14.05.2018 у податковій консультації від 15.06.2018 року Державна фіскальна служба повідомила, що відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) витрати на ремонт та технічне обслуговування вантажних автомобілів не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування як витрати на утримання основних засобів подвійного призначення.

Не погоджуючись з твердженнями контролюючого органу, наведеними у податкових консультаціях, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Пунктами 52.1, 52.2 ст. 52 ПК України регламентовано, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

У відповідності до п. 52.3 ст. 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Приписами п 52.4 ст. 52 ПК України передбачено, що індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі - контролюючими органами та державними податковими інспекціями; у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, мм. Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, підлягає реєстрації в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.

Згідно п. 53.2 ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Податкова консультація надається контролюючими органами у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган, виходячи з норм або змісту відповідного податку чи збору.

З контексту наведених норм ПК України вбачається, що кожен платник податків має право звернутись до контролюючого органу для отримання консультації з питань практичного використання норм податкового права. В разі виникнення спору платника податку з контролюючим органом такий платник в підтвердження правомірності своїх дій може спиратися на отриману податкову консультацію.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 26.03.2018 звернувся до Державної фіскальної служби України щодо отримання індивідуальної податкової консультації з питання включення до витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування витрат на запасні частини для ремонту вантажних автомобілів.

В наданій податковій консультації № 1825/с/99-99-13-01-02-14/ІПК від 23.04.2018 відповідач зазначив, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності забезпечення державної реєстрації, дотримання умов безпечності технічного та санітарного стану, проведення обов`язкового технічного контролю, своєчасного виконання технічного обслуговування і ремонт, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства, однак щодо витрат на придбання запасних частин та витратних матеріалів для вантажних автомобілів нічого не вказав.

Після повторного звернення позивача від 14.05.2018 у податковій консультації від 15.06.2018 року відповідач зазначив, що відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України витрати на ремонт та технічне обслуговування вантажних автомобілів не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування як витрати на утримання основних засобів подвійного призначення.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування регламентоване ст. 177 ПК України.

Так, згідно пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

З інформації, викладеної у Інформаційно-аналітичному журналі «Вісник. Офіційно про податки» - офіційному виданні Державної фіскальної служби України від 26.05.2017 № 20 (924) вбачається, що до виробничої собівартості перевезень включаються витрати на всі види ремонту, техогляд і техобслуговування рухомого складу, який безпосередньо бере участь у перевезеннях: вартість запчастин, приладів, обладнання, палива і матеріалів, що витрачаються для виконання ремонту власними підрозділами; вартість ремонтних робіт і послуг, виконаних сторонніми підприємствами та організаціями; витрати на оплату праці та відрахування єдиного соціального внеску працівників, які виконують ремонт і обслуговування транспортних засобів; вартість інструментів, виданих для поновлення їх запасу на транспортних засобах; вартість матеріалів, витрати на утримання законсервованих транспортних засобів, витрати на їх консервацію та розконсервацію; витрати на страхування транспортних засобів у разі їх ремонту за кордоном.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що при наданні податкової консультації податковий орган повинен дати тлумачення всіх норм права, котрі присвячені регламентуванню порушеного платником податків питання.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримав ліцензію Міністерства транспорту та зв`язку України на надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом - серія АВ № 610982, рішення № 39 від 07.03.2012, строк дії необмежений.

Для здійснення підприємницької діяльності позивач використовує власне майно, а саме: вантажні автомобілі марки VOLVO - 10 одиниць та причепи до них.

Власні вантажні автомобілі марки VOLVO та причепи до них використовуються виключно для здійснення підприємницької діяльності - надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у даному випадку вантажний автомобіль не є основним засобом подвійного призначення, адже він не використовується в будь-яких інших цілях, окрім надання послуг з метою отримання доходу.

Беручи до уваги наведене та з метою забезпечення належної правової реалізації визначених законом повноважень позивача на звернення до суду з такими вимогами, суд вважає за можливе задовольнити даний позов шляхом визнання протиправними та скасування індивідуальних податкових консультацій від 23.04.2018 № 1825/с/99-99-13-01-02-14/ІПК та від 15.06.2018 № 2659/С/99-99-13-010214/ІПК з урахуванням інформації, викладеної з цього питання в Інформаційно-аналітичному журналі «Вісник. Офіційно про податки» - офіційному виданні Державної фіскальної служби України.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (платіжне доручення № 747 від 25.03.2019), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати індивідуальні податкові консультації від 23.04.2018 № 1825/с/99-99-13-01-02-14/ІПК та від 15.06.2018 № 2659/С/99-99-13-010214/ІПК з урахуванням інформації, викладеної з цього питання в Інформаційно-аналітичному журналі «Вісник. Офіційно про податки» - офіційному виданні Державної фіскальної служби України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.