Справа № 807/1662/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6195/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Глушко І.В.,

з участю секретаря судового засідання Герман О.В.,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 807/1662/16 за адміністративним позовом Виноградівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Рейті С.І. в м. Ужгороді Закарпатської області 12.03.2019 року, повний текст судового рішення складено 13.03..2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

Виноградівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - Виноградівська ОДПІ, позивач) звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач) в якому просить, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 податковий борг у сумі 185888,02 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що сума грошового зобов`язання, визначена контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні від 07.04.2014 і сума податкового боргу, виставлена податковій вимозі від 18.02.2016 відрізняються на 5327,27 грн., при цьому позивачем не обґрунтовано цієї різниці. Також зазначає, що кошти, сплачені 27.09.2018 та 22.12.2018 на загальну суму 10918,23 грн., не зараховані на погашення податкового боргу ОСОБА_2 , визначеного в рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.02.2018 у справі № 807/3121/14. При цьому, заява про зменшення позовних вимог позивачем подана до суду в лютому 2019 року, тобто після сплати відповідачем коштів на суму 10918,23 - податкового боргу, що виник 11.05.2019, а тому набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили і пред`явлення його контролюючим органом до виконання зумовить подвійне стягнення з відповідача одних і тих самих сум зі сплати податкового боргу. Крім того, суд першої інстанції не витребував від фіскального органу розрахунку податкового боргу із конкретизацією його складових, в тому числі і погашень здійснених боржником, оскільки в податковій вимозі від 18.02.2016 № 40-25 крім грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки в 2014 році, включено суму боргу, який виник в 2015 році. Відтак доведеність розміру податкового боргу відповідача, що виник в 2015 році, нарахування фіскальним органом пені та штрафних санкцій судом першої інстанції не досліджувалось.

За клопотанням позивача здійснено заміну сторони у справі - Виноградівської ОДПІ на Головне управління ДФС у Закарпатській області.

Відповідач надав апеляційному суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти її задоволення.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначив, що всі сплачені відповідачем кошти спрямовані на погашення наявної податкової заборгованості, що підтверджується відповідними доказами у справі.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у розгляді справи не скористався.

Представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю одного представника в іншому судовому процесі, а інший не зміг своєчасно ознайомитися зі справою.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що таке клопотання є безпідставним, оскільки справа вже відкладалася через неявку представника відповідача, який посилався на його зайнятість в іншому судовому процесі, а відповідач не була позбавлена можливості своєчасного укладення угоди з іншим представником.

Крім того, представник відповідача, яка заявляла клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на відсутність можливості ознайомитися з матеріалами справи, приймала участь у справі у суді першої інстанції, що свідчить про те, що зі справою вона ознайомлена.

Тому апеляційний суд, вважаючи повторне клопотання про відкладення справи зловживання правом, відмовив в його задоволенні і з огляду на положення частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) продовжив розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 24.03.2014 року ДПІ у Виноградівському районі (правонаступником якої є Виноградівська ОДПІ, позивач за даним адміністративним позовом) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 з питань відображення в податковій декларації про майновий стан і доходи доходів, отриманих з інших джерел, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року. В ході перевірки встановлено порушення відповідачем пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: неподання декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, не задекларовано суму доходу, отриманого платником податку як додаткове благо в сумі 152833,66 грн.

За наслідками проведеної перевірки та виявлених порушень ДПІ у Виноградівському районі складено акт № 273/1752/ та винесено податкове повідомлення-рішення від 07.04.2014 року № , яким відповідачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 191211,95 грн. (в т.ч. за основним платежем - 152833,56 грн., 38378,39 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено відповідачем в судовому порядку.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року у справі № 807/3121/14 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Виноградівському районі від 07.04.2014 року № .

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 року скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року та прийнято нову, якою у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.06.2017 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 у справі № 807/3121/14 (876/2398/15) - скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.02.2018 року позов ОСОБА_2 до Виноградівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 07.04.2014 року № Форми «Р» в частині визначення ОСОБА_2 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 5225,86 грн., у тому числі 4044,69 грн. - за основним платежем та 1181,17 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.02.2018 року у справі № 807/3121/14 залишено без змін.

Задовольняючи позов у справі, що розглядається, суд першої інстанції виходив з того, що Виноградівською ОДПІ доведено наявність податкового боргу ОСОБА_2 у розмірі 185888,02 грн., правомірність звернення з позовом про стягнення податкового боргу до суду та наявність підстав для стягнення такого, тобто позовні вимоги відповідають положенням податкового законодавства та підтверджені дослідженими належними та допустимими доказами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/3121/14 від 02.02.2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 року, доведена обґрунтованість збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_2 на суму 185986,09 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 ПК України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, ПК України визначено, що платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пункту 6.1 статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з статтею 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних податків та зборів належить податок на додану вартість і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (підпункт 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У пункті 54.1 статті 54 ПК України зафіксовано, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи видно, що відповідачу було вручено податкову вимогу від 18.02.2016 року № 40-25, що підтверджується її особистим підписом.

Вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу. Доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Щодо посилань скаржника на наявність розбіжності між сумою грошового зобов`язання, визначеною контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні від 07.04.2014, і сумою податкового боргу, яка виставлена податковій вимозі від 18.02.2016, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційним судом встановлено, що станом на вересень 2018 року у апелянта по платежу 85 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» наявна заборгованість у розмірі 5357,27 грн. та тривала процедура судового оскарження грошового зобов`язання у розмірі 185986,09 грн.

27.09.2018 ОСОБА_2 сплачено 5357,27 грн. відповідно до платіжного доручення № 2РL476712 від 27.09.2018.

У відповідності до ч.129.1.1. ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно 4.129.3.1 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;

При сплаті Відповідачем 27.09.2018 заборгованості в сумі 5357,27 грн., ОСОБА_2 нараховано пеню у розмірі 5349,93 грн.

26.12.2018 ОСОБА_2 сплачено 5448,00 грн. відповідно до платіжного доручення № Р443066298 від 26.12.2018, якими погашено пеню в сумі 5349,93 грн., відповідно різницю суми в розмірі 98,07 грн. зараховано у переплату.

Внаслідок набрання законної сили рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/3121/14 від 02.02.2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 року, зобов`язання у розмірі 185986,09 грн. є узгодженим, а тому у зв`язку із переплатою у розмірі 98,07 грн. та узгодженням зобов`язанням в розмірі 185986,09 грн., у ОСОБА_2 є податковий борг у розмірі 185888,02 грн. (185986,09 грн. - 98,07 грн.). Вищевикладене відображено в інтегрованій картці відповідача, яка знаходиться в матеріалах справи.

З огляду на вищевказане, доводи апелянта про те, що набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили і пред`явлення його контролюючим органом до виконання зумовить подвійне стягнення з відповідача одних і тих самих сум зі сплати податкового боргу, є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки у відповідача наявний податковий борг, який у випадку його несплати підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 807/1662/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 22.08.2019