Справа № 805/3567/15-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2019 року

Київ

справа №805/3567/15-а

адміністративне провадження №К/9901/19580/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у складі судді Толстолуцької М.М. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у складі суддів Геращенко І.В., Арабей Т.Г., Міронова Г.М. у справі №805/3567/15-а за позовом Комунального підприємства "Компанія Вода Донбасу" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання дій протиправними, визнання нечинною та скасування податкової вимоги,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство "Компанія Вода Донбасу" (далі - Підприємство, позивач, КП "Компанія Вода Донбасу") звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання дій контролюючого органу щодо надання позивачу податкової вимоги від 30 липня 2015 року №101-11 протиправними, визнання нечинною та скасування податкової вимоги від 30 липня 2015 року № 101-11.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сума податкового боргу, яка зазначена в податковій вимозі від 30 липня 2015 року № 101-11 є безнадійним податковим боргом з податку на додану вартість внаслідок обставин непереборної сили та підлягає списанню.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, задоволено адміністративний позов частково. Визнано протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС щодо надання Комунальному підприємству «Компанія Вода Донбасу» податкової вимоги від 30 липня 2015 року № 101-11 в частині податкового періоду червень-вересень 2014 року у сумі 7863064,00 грн. Скасовано податкову вимогу від 30 липня 2015 року № 101-11 в частині податкового періоду червень-вересень 2014 року у сумі 7863064,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що оскільки податковий борг з податку на додану вартість позивача за період червень-вересень 2014 року у сумі 7863064,00 грн виник внаслідок непереборної сили, тому підлягає списанню та, як наслідок, податкова вимога від 30 липня 2015 року № 101-11 є протиправною та має бути скасована.

У грудні 2016 року відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій він, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що податковий борг у розмірі 8755560 грн складається виключно з сум, що були самостійно задекларовані платником податків у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період: квітень 2014 року та червень-вересень 2014 року, а тому є узгодженою сумою грошового зобов`язання. Відтак податкова вимога вручена позивачу правомірно та відповідно до норм Податкового кодексу України. Також зазначає, що судом апеляційної інстанції безпідставно не враховані обставини, встановлені у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року у справі № 805/3229/15-а.

23 січня 2017 року Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача після усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі цього ж суду від 12 грудня 2016 року, справу №805/3567/15-а витребувано з Донецького окружного адміністративного суду.

08 червня 2017 року справа №805/3567/15-а надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

09 лютого 2018 року справа № №805/3567/15-а разом з матеріалами касаційного провадження №К/9901/19580/18 передані з Вищого адміністративного суду України до Верховного Суду.

У запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суддів першої та апеляційної інстанції без змін з посиланням на необґрунтованість такої скарги.

Касаційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи, що на час розгляду справи у Верховному Суді, постанова суду першої інстанції скасована судом апеляційної інстанції, тому перегляду підлягає лише постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що КП «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано як юридична особа 3 вересня 2007 року за № 0026990, включено до ЄДРПОУ за № 00191678 (вул. Карла Лібкнехта, буд. 177 а м. Маріуполь, Донецька область), перебуває на обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби України.

20 травня 2015 року позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року, у якій самостійно визначена сума грошового зобов`язання, що сплачується до державного бюджету України та складає 3912909 грн.

21 квітня 2015 року позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року, у якій самостійно визначена сума грошового зобов`язання, що сплачується до державного бюджету України та складає 3418290 грн.

22 квітня 2015 року платником податків подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року, у якій самостійно визначена сума грошового зобов`язання, що сплачується до державного бюджету України та складає 3139748 грн.

22 квітня 2015 року підприємством подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, у якій самостійно визначена сума грошового зобов`язання, що сплачується до державного бюджету України та складає 1202674 грн.

23 квітня 2015 року платником податків подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року, у якій самостійно визначена сума грошового зобов`язання, що сплачується до державного бюджету України та складає 102352 грн.

30 липня 2015 року податковим органом виставлено позивачу податкову вимогу №101-11 про сплату 420001,77 грн податкового боргу з податку на додану вартість, яка отримана платником податків 13 серпня 2015 року.

Перевіривши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги Суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів касаційної скарги та наявність підстав для скасування судових рішень, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України встановлено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з підпунктом 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 25 листопада 2014 року сертифікатом №1735 Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 10 червня 2014 року провадження господарської діяльності у Донецькій області та дотримання нормативно-правових актів України, що стосуються справлення і сплати податків та обов`язкових платежів стало неможливим.

Факт наявності у позивача податкового боргу не є спірним між сторонами.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не досліджено статус податкового боргу позивача, коли він виник, внаслідок чого та чим це підтверджується, чи є цей борг безнадійним, чи утворився внаслідок непереборної сили.

Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року №1669-VІІ прийнято з метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 10 цього Закону передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Судами попередніх інстанцій не враховано, що сертифікат Торгово-промислової палати України від 25 листопада 2014 року №1735 виданий позивачу на підставі пунктів 100.4, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, а не пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України.

Поза увагою судів попередніх інстанцій залишився той факт, що спірний податковий борг утворився з сум, що були самостійно задекларовані платником податків у податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Отже, судами попередніх інстанцій не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між природою утворення податкового боргу та подіями, які підтверджує сертифікат Торгово-промислової палати України. Не встановлено, зокрема чи підтверджує цей сертифікат виникнення спірного податкового боргу платника податків внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Крім того, судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки обставинам справи, які встановлені Донецьким апеляційним адміністративним судом у постанові від 03 серпня 2016 року у справі № 805/3229/15-а наявній в матеріалах справи.

Вказані документи та обставини не досліджені, не оцінені судами попередніх інстанцій, зміст та правові наслідки цих документів не встановлені.

Суд визнає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про протиправність дії податкового органу щодо надання підприємству податкової вимоги від 30 липня 2015 року №101-11 та необхідність її скасування.

За приписами частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

У зв`язку з вищенаведеним Суд визнає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановив фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у справі №805/3567/15-а скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду