Справа № 200/5316/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року справа №200/5316/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю представника позивача Бондаренко Д.В., представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 р. у справі № 200/5316/19-а (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Бетонмаш» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язати прийняти рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Бетонмаш» (далі позивач, ПрАТ «Бетонмаш») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області) в якому просило:визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у списані податкового боргу за платежем пеня за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 646715,78 грн.; зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу позивача за платежем пеня за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 646715,78 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області щодо відмови у списанні податкового боргу за платежем пеня за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 646715,78 грн.; зобов`язав Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу ПрАТ Бетонмаш за платежем пеня за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 646715,78 грн.; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Донецькій області на користь ПрАТ Бетонмаш судовий збір у розмірі 9700,74 коп.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що наданий позивачем сертифікат відповідно до п. 104, 100.5 ст. 100 ПК України засвідчує настання обставин непереборної сили з 01.05.2014 для позивача щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. Положення п. 104, 100.5 ст. 100 ПК України регулюють порядок та підстави для розстрочення або відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків. Отже, сертифікат не може бути належною підставою для визнання боргу безнадійним та його списання в порядку передбаченому ПК України, оскільки останній посвідчує настання (існування) таких обставин для розстрочення або відстрочення податкового боргу.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Бетонмаш» зареєстроване у якості юридичної особи 03.07.1991 року.

28 листопада 2016 року податковим органом на підставі акту перевірки, за порушення п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.1 ст.54, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п. е) п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6973756,94 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням у розмірі 2813831,03 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 3430303,11 грн., пені у розмірі 729622,80 грн.

Штрафні санкції нараховані за не перерахування у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2813831,03 грн. за квітень 2015 року травень 2016 року; не перерахування у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб або під час виплати доходу на користь працівників, перерахований після виплати доходу у розмірі 1752931,22 грн. за квітень 2014 рок квітень 2015 року; несвоєчасне перерахування у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб або під час виплати доходу на користь працівників у розмірі 30363,59 грн. На підставі п.п.129.1.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України нарахована пеня у розмірі 729622,80 грн.

11 січня 2017 року позивач звернувся до Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області із заявою №07-01/42 про списання безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та військового збору у розмірі 7614584,58 грн., який сформовано згідно податкових повідомлень-рішень від 28 листопада 2016 року в тому числі за №. В обґрунтування зазначив, що сума податкового боргу, що виникла в результаті несплати зазначених вище податкових повідомлень-рішень є безнадійним боргом, та підлягає списанню відповідно до вимог ст.101 Податкового кодексу України.

12 січня 2017 року Слов`янською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області відмовлено у списанні безнадійного податкового боргу, з огляду на порушення порядку регламентованого статтею 101 Податкового кодексу України, та з огляду на те, що наданим Сертифікатом Торгово-промислової палати України від 09.02.2015 року №155/12-12/03 (№2982) засвідчені форс-мажорні обставини відповідно до п.100.4 і п.100.5 ст.100 ПК України якою визначено підстави для розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року по справі № 805/539/17, яке залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року, визнано протиправними дії Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо відмови у списанні податкового боргу в частині штрафних санкцій та пені нарахованих за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб та військового збору в розмірі 3454658,67 грн. та зобов`язано відповідача прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу Приватного акціонерного товариства Бетонмаш в частині штрафних санкцій та пені нарахованих за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб та військового збору в розмірі 3454658,67 грн.

Відповідно до облікової картки, позивачем податок на доходи фізичних осіб визначений зазначеним податковим повідомленням рішенням було сплачено у повному обсязі частками у період з листопада 2017 року по грудень 2018 року, податковим органом за несвоєчасну сплату зазначеного податку за період порушення кінцевого строку його сплати нарахована пеня на суму 646715,78 грн. (а.с.17-21, 69-72)

15 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про списання безнадійного податкового боргу.

14 лютого 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області було надано відповідь про відмову у списані.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав фіскальному органу належні докази настання форс-мажорних обставин, які є підставою для списання безнадійного податкового боргу в частині штрафних санкцій та пені нарахованих за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб, визначені статтею 101 ПК України.

Відповідно до п.162.1 ст.162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IVцього Кодексу.

Згідно із пп.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5, 168.1.6 п.168.1 ст.168 ПК України передбачено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Положеннями п.54.2 ст.54 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Із системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що податок з доходів фізичних осіб є частиною заробітної плати робітника. Специфіка податку на доходи фізичних осіб полягає у тому, що юридична особа - податковий агент не є власником оподатковуваного доходу. Законом на нього покладено обов`язки утримувати податок із суми такого доходу працівників підприємства.

Згідно п. 129.1 ст.129 ПК України, нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (пп. 129.1.1); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (пп. 129.1.2); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (пп. 129.1.3).

Відповідно до пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року, набрав чинності з 15 жовтня 2014 року.

Вказаний Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669-VII визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» (далі - Указ № 405) та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу № 405.

Указ Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України», на даний час не приймався. Отже, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, не закінчилась.

Суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що містом здійснення господарської діяльності позивача, як на час виникнення спірних правовідносин так і на даний час - є м. Слов`янську Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено місто Слов`янськ.

Також, місто Слов`янськ, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Стаття 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов`язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Суд зазначає, що вищенаведеним Законом № 1669-VII не визначено перелік зобов`язань за невиконання або неналежне виконання яких особа звільняється від відповідальності.

Разом з цим, Закон № 1669-VII спрямований на забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Прийняття цього Закону було спрямовано передусім на забезпечення підтримки всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, не розділяючи при цьому суб`єктів господарювання в залежності від обсягу сплати ними податків.

Згідно з частиною 3 статті 11 Закону № 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд зазначає що положення статті 10 Закону № 1669-VII застосовується до спірних правовідносин та є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що відповідно встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної сплати податку.

Статтею 14-1 Закону № 1669-VІІ, Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

У відповідності до п. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), (як в редакції затвердженою Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року N 40(3) так і Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року N 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) документ установленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За положенням п. 6.12 Регламенту, в сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин. У сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо податкових обов`язків / обов`язкових платежів вказується інформація про заявника, місце державної реєстрації, ідентифікаційний код, державна податкова інспекція, в якій платник податків зареєстрований, зобов`язання, обставини, докази, на які посилається зацікавлена особа, що унеможливлюють виконання податкових обов`язків / здійснення обов`язкових платежів у встановлений термін, та інші відомості, зокрема, про неможливість здійснення господарської діяльності тощо.

Таким чином, сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

У даному випадку позивачеві нарахована пеня саме за несвоєчасну сплату ним грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач має сертифікат (висновки) №2982 про настання обставин непереборної сили, наданий Донецькою Торгово-промисловою палатою України від 09.02.2015 № 155/12-12/03 (а.с. 28), якими відповідно до п.100.4 і ст.100.5 ст.100 ПК України засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01.05.2014 при здійсненні господарської діяльності та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів.

Суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта на те, що Сертифікат виданий відповідно до пунктів 100.4-100.5 статті 100 ПК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу» та свідчить про те, що він є підставою для розстрочення або відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а не для списання безнадійного боргу, оскільки, зі змісту вказаного сертифікату вбачається, що вказані норми зазначені у контексті визначення ними переліку обставин виникнення непереборної сили, а не меж застосування такого сертифікату.

За положенням Регламенту, сертифікат засвідчує саме настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливлюють виконання податкових обов`язків/здійснення обов`язкових платежів у встановлений термін, за конкретним видом зобов`язань. При цьому, за регламентом, сертифікат не визначає меж його застування у частині розстрочення, відстрочення або списання.

Стаття 10 Закону України № 1669-VII передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення саме форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Як вбачається з останнього абзацу сертифікату, як вже зазначалось ним засвідчено саме настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01.05.2014 при здійсненні позивачем господарської діяльності та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. Крім того, зазначений сертифікат був прийнятий судом у справі № 805/539/17.

Таким чином, наявні підстави для звільнення підприємства від відповідальності за порушення строків сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в установлені Податковим кодексом України строки.

Порядок виникнення та списання безнадійного податкового боргу регламентується п. 14. 1.11 п. 14.1 ст. 14, ст. 101 Податкового Кодексу України, Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 577 Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року № 1844/24376 (далі Порядок № 577).

Відповідно п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України).

У відповідності до п.п. 14.1.11. п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно пп. 101.2.4 п. 101.2 ст. 101 Податкового Кодексу України, під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно п. 2.1. Порядку № 577 факт непереборної сили, для визнання безнадійним податковий борг, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 557 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Суд звертає увагу на те, що обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) крім наданого позивачем сертифікату підтверджується висновком експерта "ЭИ-136 від 23 липня 2014 року відповідно до якого встановлені пошкодження в результаті артилерійського і мінометного обстрілу території підприємства ПАТ "Бетонмаш", виданого відділенням у м.Краматорськ Донецької ТПП, актом про пожежу, складеного Державною службою України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області та фото підприємства після обстрілів і пожежі від 18 липня 2014 року.

Таким чином, суд вважає, що позивач надав фіскальному органу належні докази настання форс-мажорних обставин для списання безнадійного податкового боргу в частині пені нарахованої за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб та, визначені статтею 101 ПК України.

Отже, вищезазначені факти доводять неправомірність відмови в списанні позивачу безнадійного податкового боргу в частині пені нарахованих за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб у розмірі 646715,78 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення адміністративного позову. Доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 р. у справі № 200/5316/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 р. у справі № 200/5316/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 28 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць