Справа № 640/8720/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2019 року

Київ

справа №640/8720/19

адміністративне провадження №К/9901/23595/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі №640/8720/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправним рішення директора ДБР Труби Р.М., про яке ідеться у листі-відповіді від 19 квітня 2019 року№ К-1933/12-19; покласти на відповідача обов`язок призначити службове розслідування, для з`ясування причин і умов, що сприяли порушенню права позивача на повагу до власної людської гідності, вжити заходів для його відновлення та притягнення до відповідальності осіб винних у порушенні прав; зобов`язати відповідача призначити та забезпечити організацію особистого прийому позивача директором ДБР Трубою Р.М. з приводу обставин порушення права позивача на ефективний засіб захисту від кримінальних правопорушень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями позивач звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із заявою від 1 квітня 2019 року № К-1933 до директора Державного бюро розслідувань Труби Р.М. щодо оскарження дій слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань.

Листом від 19 квітня 2019 року № К-1933/12-19 директор ДБР повідомив позивачу про відсутність порушень під час виконання слідчим своїх службових обов`язків прав і свобод людини і громадянина по відношенню до позивача та про відсутність підстав для притягнення слідчого до відповідальності.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, з позицією якого погодився і апеляційний суд заначили, що позивачем об`єднано вимоги, які відносяться до різної юрисдикції, що є підставою для повернення позовної заяви.

За змістом пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, згідно пункту 2 частини другої згаданої статті юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до частини першої статті 21 КАС позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги (частина перша статті 172 КАС).

Водночас, згідно частини шостої статті 21 та частини четвертої статті 172 КАС не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що у випадку об`єднання в позовній заяві кількох позовних вимог, що мають розглядатися за правилами різного судочинства (зокрема кримінального та адміністративного), така позовна заява підлягає поверненню як така, у якій позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Як встановлено судами, позивач оскаржує відповідь Державного бюро розслідувань на його заяву щодо призначення службового розслідування, у якому ставилося питання протиправності дій слідчого щодо розгляду заяви про вчинення злочину та щодо внесених у Єдиний державний реєстр досудових розслідувань відомостей.

Водночас, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Так, за приписами пункту 1 частини 1 статті 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Таким чином, вірним є висновок судів попередніх інстанцій, що оскарження дій слідчого здійснюється за правилами КПК, а тому позов в частині визнання протиправною відповіді відповідача від 19 квітня 2019 року № К-1933/12-19 та покладення на нього обов`язку призначити службове розслідування не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В свою чергу, позов в частині зобов`язання відповідача призначити та забезпечити організацію особистого прийому позивача директором Державного бюро розслідувань Трубою Р .М. стосується виключно забезпечення права громадян на звернення до посадових осіб органів державної влади, а отже має ознаки публічно-правового спору та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2019 року у справі №826/13340/15.

Таким чином, позивачем у позовній заяві об`єднано декілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що не допускається частиною шостою статті 21 та частиною четвертою статті 172 КАС, а тому, суди першої та апеляційної інстанції вірно застосували до спірних правовідносин положення пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС щодо повернення позовної заяви.

Отже, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій, повертаючи позовну заяву, правильно застосували положення статті 169 КАС України, доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі №640/8720/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду