Справа № 160/3227/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2019 року Справа № 160/3227/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача ОСОБА_11
представника відповідача, третьої особи Кушнір О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування наказу, -
10.04.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування наказу від 25.02.2019 року №203.
Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що дії відповідача в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України та порушують її права та інтереси; позивач вважає, що службове розслідування у відношенні позивача, за наслідками якого винесений оскаржуваний наказ, проведено із суттєвими порушеннями, що є підставою для скасування такого наказу; зауважила, що жодного дисциплінарного проступку, жодних протиправних дій, які б полягали в порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні посадових обов`язків, позивач не вчиняла, оскільки не вбачається доведення факту вини позивача у описаних у висновку від 28.01.2019 року порушеннях, що вказує не необґрунтованість висновків службового розслідування.
Відповідачем та третьою особою подані до суду відзиви на позовну заяву, у яких зазначено, що доводи позивача є необґрунтованими, безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи; вказано, що службовим розслідуванням виявлено допущення лейтенантом поліції ОСОБА_2 порушення, яке виразилось у проведенні особистого огляду особи другої статі та без залучення понятих; відповідач та третя особа вважають, що позивач скоїла дисциплінарний проступок, враховуючи матеріали службового розслідування відносно останньої, тому підстав для скасування оскаржуваного наказу немає; при цьому, зауважено, що при накладенні на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку та ставлення до виконання посадових обов`язків.
Позивачем надано відповідь на відзив, у якому вказано, що жодного спростування позовних вимог у відзиві не наведено, не зазначено обґрунтування порушення вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та не підтверджено порушень Закону при складанні матеріалів відносно ОСОБА_3 , службове розслідування проведене необ`єктивно із суттєвими порушеннями.
Третьою особою подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що службове розслідування та лист прокуратури є документами, які підтверджують порушення службової дисципліни позивачем; на думку третьої особи, відеозапис не підтверджує і не спростовує порушення службової дисципліни позивачем.
У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.
Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечили, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з лютого 2016 року проходить службу в органах Національної поліції України, з червня 2018 року на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, та має спеціальне звання лейтенант поліції.
Судом встановлено, що 13.10.2018 року, позивач перебувала у складі екіпажу патрульної поліції «Буран - 0115» у складі поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області капрала поліції ОСОБА_8. та поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області капрала поліції ОСОБА_9. Під час патрулювання по вул. Ракітіна, екіпажем було затримано громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився у п`яному вигляді та висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників патрульної поліції.
Громадянин ОСОБА_3 документів при собі не мав, на зауваження не реагував, тому патрульними було прийнято рішення доставити вказану особу до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для припинення вчинюваного ним правопорушення та встановлення особи.
На підставі статей 34, 45 Закону України «Про Національну поліцію», відносно громадянина ОСОБА_3 перед поміщенням до службового автомобіля було проведено поверхневу перевірку та застосовано спеціальний засіб «кайданки». На обличчі у затриманої особи патрульними були помічені садни, ОСОБА_3 надав пояснення, що це давні травми; на пропозицію щодо виклику швидкої допомоги, відповідно до статті 37 ЗУ «Про національну поліцію», відмовився. Наявність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень зазначена у протоколі про адміністративне затримання серії АА № 015288.
16.10.2018 року інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 на ім`я командира полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Гладчука Д.І. був поданий рапорт щодо виявлених порушень під час складання ОСОБА_2 матеріалів стосовно громадянина ОСОБА_3 . У даному рапорті вказано про невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам наказу МВС від 05.11.2017 року №1376 та КУпАП щодо заповнення постанов і протоколів. Зокрема, у рапорті зазначено, що лейтенант поліції ОСОБА_2 під час особистого огляду затриманого виявила тілесні ушкодження у вигляді садин та подряпин з лівого боку на лобі, але не залучила понятих; протокол про адміністративне затримання АА №015288 винесений з порушенням, до кімнати для затриманих не було залучено двох свідків та не було проведено особистий огляд і огляд речей затриманої особи, при цьому зазначено про наявність тілесних ушкоджень, хоча огляд не проводився.
На підставі наказу Департаменту патрульної поліції національної поліції України від 04.12.2018 року №5441 «Про призначення та проведення службового розслідування» було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом ОСОБА_2 13.10.2018 року під час адміністративного затримання громадянина ОСОБА_3 .
Наказом Департаменту патрульної поліції національної поліції України від 30.12.2018 року №5697 «Про продовження строку проведення службового розслідування», з посиланням на статтю 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, було продовжено термін службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції національної поліції України від 04.12.2018 року №5441.
Суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України закріплені строки проведення службового розслідування:
- службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
- у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
При цьому, наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 30.12.2018 року №5697 «Про продовження строку проведення службового розслідування» містить посилання на те, що підставою для продовження строку службового розслідування є доповідна записка від 02.01.2019 року, що, на думку суду, вказує на внесення в наказ №5697 недостовірних відомостей.
Крім того, висновок службового розслідування від 28.01.2019 року містить посилання на пояснення поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області капрала поліції Майстришина А.Д. від 29.01.2019 року. Тобто, з матеріалів справи вбачається, що службове розслідування завершено 28.01.2019 року, тоді як пояснення отримано після складання висновку службового розслідування та оформлення його результатів.
Таким чином, викладені обставини свідчать про наявність суттєвих порушень під час проведення службового розслідування.
За результатами вищевказаного службового розслідування, відповідно до висновку, що затверджений начальником Департаменту патрульної поліції національної поліції України, був виданий наказ від 25.02.2019 року №203 «Про застосування до працівника полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення», що виразилось у порушенні пункту 11 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, статті 264 КУпАП, пункту 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого ЗУ №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року, частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», шляхом попередження про неповну службову відповідність.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ, яким затверджений Дисциплінарний статуту Національної поліції України .
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про поліцію» поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції (частина друга статті 18 Закону України «Про поліцію»).
Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук (частина третя статті 18 Закону України «Про поліцію»).
Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом (частина четверта статті 18 Закону України «Про поліцію»).
Як передбачено статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію України» від 02.07.2015 року №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно з частини другої вказаної статті підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України зазначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України. Присяги поліцейського, наказів керівників.
У відповідності до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 1 статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо оскарження дисциплінарних стягнень поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.
Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ. При цьому, таке службове розслідування призначається та проводиться відносно саме особи, яка вчинила проступок. Саме за результатами службового розслідування вирішується питання про накладення на таку особу дисциплінарного стягнення.
Під час судового розгляду встановлено, що висновок від 28.01.2019 року про наявність в діях ОСОБА_2 вчинку, який слугував підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, був зроблений за результатами службового розслідування, проведеного згідно рапорту інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_10, щодо невідповідності вимогам Закону дій інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2. під час затримання громадянина ОСОБА_3 , що виразилося у не проведенні особистого огляду та огляді речей затриманої особи та не залученні понятих до проведення дії, яка не проводилась, також, відсутності інформації у протоколі АА №015288 від 13.10.2018 року щодо надання медичної допомоги затриманому та наявності/відсутності виклику швидкої допомоги.
Згідно статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Під час проведення службового розслідування, позивачем двічі були надані пояснення щодо правомірності дій під час проведеної процедури затримання громадянина ОСОБА_3 , у яких зазначено, що всі дії екіпажу патрульної поліції «Буран - 0115» у складі поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області капрала поліції ОСОБА_8. та поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області капрала поліції ОСОБА_9 під час патрулювання по вул. Ракітіна, у ході якого було затримано громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився у п`яному виді та висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників патрульної поліції. Громадянин ОСОБА_3 документів при собі не мав, на зауваження не реагував, тому було прийнято рішення доставити особу до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, для припинення правопорушення та встановлення особи.
Ніяких претензій до патрульної поліції ОСОБА_3 не мав та не має, речі не вилучались, про що свідчить підпис останнього у протоколі про адміністративне затримання від 13.10.2018 року АА № 015288.
Згідно статті 264 КУпАП перед поміщенням до кімнати для затриманих чергової частини органу поліції у службовому приміщенні, куди доставлено особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, уповноваженою на те посадовою особою однієї статі з особою, яку доставили, в присутності двох свідків (понятих) тієї ж статі проводиться особистий огляд і огляд речей доставленої особи. Огляд речей, ручної кладі та інших предметів здійснюється у присутності особи, у власності (володінні) якої вони є. У невідкладних випадках зазначені речі, предмети може бути піддано оглядові за участю двох свідків (понятих) за відсутності власника (володільця).
Судом у судовому засіданні було досліджено доказ у вигляді відеозапису із записом затримання ОСОБА_3 .
За результатами перегляду у судовому засіданні відеозапису, суду не представляється можливим встановити факт проведення або ж не проведення окремої процедури огляду затриманого.
Як вбачається з відео, у затриманого ОСОБА_3 пошкодження з лівого боку на лобі було наявне в момент затримання і для встановлення його наявності спеціальних заходів з особистого огляду проводити необхідності не було. Також, суд приймає до уваги, що на відеозаписі затриманий особисто зазначає про наявність у нього пошкоджень.
Крім того, як встановлено під час дослідження доказу, на відео позивач зазначає, що у ОСОБА_7 (патрульного Майстришина) немає протоколу затримання та, як наслідок, в подальшому приймає рішення про складення протоколу. Крім того, як вбачається з відео, позивач роз`яснює порядок дій щодо та під час складання матеріалів затримання іншим патрульним.
При цьому, пояснити чому саме позивачка складала протокол відповідач в судовому засіданні не зміг, проте допустив, що складає саме ОСОБА_2 , оскільки в неї були бланки відповідних протоколів.
Крім того, як встановлено з відеозапису, затримання ОСОБА_3 здійснювалось фактично трьома поліцейськими: позивачкою, та патрульними: ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Виходячи з вищевикладеного, суд критично ставиться до твердження відповідача про наявність порушення, яке полягало в огляді затриманого чоловіка особою іншої статі, а саме ОСОБА_2 , оскільки фактичне затримання здійснювалось патрулем у складі трьох осіб, двоє з яких, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - чоловіки.
Таким чином, факт проведення ОСОБА_2 огляду наявними у матеріалах справи матеріалами не підтверджено. При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про протиправне проведення позивачем поверхневої перевірки, оскільки відповідно до наказу протиправність дій ОСОБА_2 полягала саме в проведенні особистого огляду особою протилежної статі.
З викладеного слідує, що дисциплінарного проступку, протиправних дій, які б полягали в порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні посадових обов`язків, 13.10.2018 року під час затриманого ОСОБА_3 позивач не вчиняла, оскільки не вбачається доведення факту вини позивача в описаних у висновку від 28.01.2019 року порушеннях, що вказує на необґрунтованість висновків службового розслідування.
Отже, на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, на думку суду, були відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем інкримінованого дисциплінарного порушення статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наказ від 25.02.2019 року №203 «Про застосування дисциплінарних стягнень», яким накладено дисциплінарне стягнення на ОСОБА_2 , прийнятий без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципу розсудливості, а отже підлягає скасуванню.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.02.2019 року №203.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 02.08.2019 року.

Суддя В.В. Кальник