Справа № 645/10705/14-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2019 року

Київ

справа №645/10705/14-а

адміністративне провадження №К/9901/14666/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Тацій Л.В., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 у складі колегії суддів: Старостіна В.В. (головуючий), Рєзнікової С.С., Бегунца А.О. у справі №645/10705/14-а за позовом Харківської медичної академії післядипломної освіти до Харківської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача Міністерство охорони здоров`я України про визнання незаконним та скасування рішення, розпорядження,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. Позивач - Харківська медична академія післядипломної освіти, звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, Харківського міського голови, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство охорони здоров`я України та прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області, в якому просив:

1.1. визнати незаконним та скасувати рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013 №1288/13 "Про затвердження переліку гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині включення до переліку гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, гуртожитку, належного Харківській медичній академії післядипломної освіти, розташованого за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268, літ. "А- 16".

1.2. визнати незаконним та скасувати розпорядження Харківського міського голови від 01.11.2013 №127 "Про впорядкування питань щодо прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Харкова гуртожитків, інженерних мереж та об`єктів соціальної інфраструктури" в частині включення до переліку гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, гуртожитку, належного Харківської медичної академії післядипломної освіти, розташованого за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268, літ. "А-16".

2. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 скасовано і ухвалено нову, якою позов задоволено повністю.

3.1. Визнано незаконним та скасовано рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013 №1288/13 "Про затвердження переліку гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині включення до переліку гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, гуртожитку, належного Харківській медичній академії післядипломної освіти, розташованого за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268, літ. "А- 16".

3.2. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Харківського міського голови від 01.11.2013 №127 "Про впорядкування питань щодо прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Харкова гуртожитків, інженерних мереж та об`єктів соціальної інфраструктури" в частині включення до переліку гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, гуртожитку, належного Харківської медичної академії післядипломної освіти, розташованого за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268, літ. "А-16".

4. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:

4.1. Харківською міською радою прийнято рішення №1288/13 від 25.09.2013 "Про затвердження Переліку гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова", яким затверджено Перелік гуртожитків, які підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. До даного Переліку віднесено, серед іншого, гуртожиток розташований по Салтівському шосе, 268, літ. "А-16 " в м. Харкові .

4.2. На виконання вказаного рішення, Харківським міським головою видано розпорядження від 01.11.2013 №127 "Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Харкова гуртожитків, інженерних мереж та об`єктів соціальної інфраструктури".

4.3. На підставі оспорюваних рішення та розпорядження, зазначений гуртожиток підлягав передачі до комунальної власності територіальної громади м. Харкова у 2015 році.

5. Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення виходив з того, що за змістом норми статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", відповідачу 1 надані повноваження приймати рішення з приводу надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність, а статтею 3 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" передбачено, що з ініціативою щодо передачі майна з державної власності у комунальну власність може виступати лише орган уповноважений управляти державним майном. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оспорювані рішення та розпорядження прийняті відповідачами з виходом за межі власних повноважень.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

6. Харківською міською радою подано касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016, в якій просить її скасувати і залишити в силі постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.03.2016.

6.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права та допущені порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник наполягає, що позивачем не надано доказів того, що спірний гуртожиток закріплений за ним на праві оперативного управління. Окрім того, на думку скаржника, відповідно до статті 3 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", ініціатива щодо передачі майна до комунальної власності може надходити також від інших осіб.

6.2. Позивач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

6.3. Відповідач 2, третя особа та прокурор відзивів (заперечень) на касаційну скаргу та/або письмових пояснень не подавали.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

7. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

8. Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 4, пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

9. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України у вказаній редакції).

10. Частиною 2 статті 4 КАС України у відповідні редакції було передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

11. Аналогічні правила визначення юрисдикції адміністративних судів містяться у статтях 4 та 19 КАС України у чинній станом на даний час редакції.

12. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

13. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

14. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

15. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

16. Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели владні управлінські функції суб`єктів владних повноважень.

17. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" від 04.09.2008 №500-VI, передача гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду.

18. Згідно з пунктом 51 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.

19. Слід зазначити, що спір у цій справі виник між юридичною особою як суб`єктом приватного права та органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень з приводу оскарження неправомірних рішень останнього про передачу спірного гуртожитку в комунальну власність. Натомість, позивач у цій справі доводить закріплення за ним на праві оперативного управління такого гуртожитку.

20. Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

21. Пунктом 6 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Норми аналогічного змісту були закріплені у статті 1 ГПК України в редакції, що була чинною на час звернення позивача до суду з даним позовом.

22. Відтак, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника майна та в інших спорах, які виникають з майнових відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін, спору підвідомчі господарським судам.

23. Правова позиція аналогічного змісту у тотожних правовідносинах була викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №461/14599/13-а, від 02.07.2019 у справі №911/2012/17.

24. Також, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

25. За практикою Європейського Суду з прав людини "<…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (пункт 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/04, №29465/04).

26. З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративного суду.

27. Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

28. Частиною 1 статті 354 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

29. Тому, касаційна скарга підлягає до задоволення частково, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із закриттям провадження у справі.

ПОСТАНОВИВ:

30. Касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

31. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 у справі №645/10705/14-а за позовом Харківської медичної академії післядипломної освіти до Харківської міської ради, Харківського міського голови, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство охорони здоров`я України та прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області про визнання протиправними та скасування рішення, розпорядження - скасувати і закрити провадження у даній справі.

32. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя Шарапа В.М.

Судді Тацій Л.В.

Чиркін С.М.