Справа № 428/7902/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року справа №428/7902/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Плякіна Олексія Олексійовича на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2019 року (повне судове рішення складено 22 липня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 428/7902/19 (суддя в І інстанції Кордюкова Ж.І.) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Плякіна Олексія Олексійовича про визнання дій протиправними, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, незаконною, її скасування та закриття справи,

УСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Плякіна Олексія Олексійовича (далі - Поліцейський), Управління патрульної поліції в Луганській області (далі - Управління) про визнання дій протиправними, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною, її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 01.07.2019 Поліцейським винесено постанову серії НК № 526601 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. У постанові зазначено, що позивач 27.06.2019 о 09 год. 10 хв., керуючи автомобілем BMW Х3, номерний знак НОМЕР_1 в м. Сєвєродонецьку по вулиці Новікова, рухаючись зі швидкістю 78 км/год., перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 28 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Швидкість руху вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000670. Таку постанову позивач вважає незаконною, прийнятою в порушення вимог діючого законодавства, тому просив суд визнати дії Поліцейського протиправними, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, незаконною, скасувати її та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії НК № 526601 від 01 липня 2019 року та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірну постанову винесено з повним та об`єктивним дослідженням доказів, з її змісту вбачаються фактичні обставини та докази, якими підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення. Наголошує, що порушення п. 12.4 ПДР України зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 № ТС 000670, що є належним та допустимим доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а Поліцейський при винесення спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції, що 01 липня 2019 року Поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 526601 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 27 червня 2019 року о 09 год. 10 хв. в м. Сєвєродонецьку по вулиці Новікова, він, керуючи автомобілем BMW Х3, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 28 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM ТС 000670.

Спірним у справі є факт вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР України та, як наслідок, правомірність прийняття відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 526601 від 01 липня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено цей відеозапис. Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання дій відповідача протиправними та визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною задоволенню не підлягають.

Колегія суддів частково не погоджується з наведеними висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину…, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 1.10 передбачено, що населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

У відповідності до 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, була розглянута без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема за порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, винесення поліцейським постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не суперечить вимогам діючого законодавства.

Таке право підтверджено численними рішеннями Верховного Суду, зокрема, постановою від 04.04.2018 в справі № 523/6540/16 (номер в Єдиному реєстрі судових рішень - 73249859).

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, в матеріалах справи міститься, зокрема відеозапис, зроблений 27.06.2019 з місця події, яким зафіксовано рух автомобіля BMW Х3, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 78 км/год., що є порушенням п. 12.4 ПДР України.

Відеозапис також містить момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача та початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено та розгляд справи відкладено на 01 липня 2019 року, під час якого заслухано пояснення позивача, складено постанову та роз`яснено порядок її оскарження.

Колегія суддів критично оцінює такі мотиви суду першої інстанції для задоволення позовних вимог, як відсутність в спірній постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення. Фактично місцевий суд визначив це єдиною підставою для задоволення позову.

Зі змісту постанови від 01 липня 2019 року серії НК № 526601 чітко вбачається, що швидкість руху, вимірювалась приладом TruCAM ТС 000670 (а.с.7), що цілком відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, тобто, відповідачем вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення. При цьому апеляційний суд вважає, що вказівка на технічний засіб стосується підтвердження самого факту правопорушення, а не фіксації розгляду справи.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що на дорожній ділянці по вулиці Новікова відсутні обмеження швидкості (50 км/г), що підтверджується наявним знаком синього кольору з білою вставкою 5.54 «Показчик напрямків», який інформує про напрямки руху до зазначених на ньому пунктів, а місце, яке відповідач визначив як місце правопорушення не є населеним пунктом.

Фактично це був єдиний довід в позовній заяві як підстава для її задоволення.

Як зазначалось вище, пунктом 1.10 ПДР України передбачено, що населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Позивач не заперечував, що подія, за якою врешті-решт було складено оскаржувану постанову, мала місце на вул. Новікова в м. Сєвєродонецьку, на якій проживає і сам позивач.

З фотознімків, наданих позивачем (а.с.8,9), а також з відеозапису вбачається, що ця територія є забудованою, що відповідає приписам пункту 1.10 ПДР України. Про те, що вул. Новікова є частиною міста Сєвєродонецька свідчить і мапа, надана відповідачем (а.с.35).

Як зазначалось вище, у відповідності до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Таким чином, зазначений вище позивачем довід не є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем надано суду належно допустимі, достатні докази правомірності оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, - апеляційний суд вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідача наявні поважні причини для поновлення строку на подання апеляційної скарги та дотримано строки на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, з огляду на таке.

Стаття 286 КАС України, яка є спеціальною нормою процесуального закону, визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Частина четверта цієї статті встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2019 року отримано апелянтом 06 серпня 2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.с.55), апеляційна скарга подана 12 серпня 2019 року.

У справах категорії, які є терміновими в розумінні КАС України, надзвичайно важливим в аспекті реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження є дотримання судом першої інстанції порядку проголошення та вручення (надсилання) копій судових рішень, визначеного частиною другою статті 271 КАС України.

Недотримання судом першої інстанції цього порядку може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням інших фактичних обставин.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 212/2354/18 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 81240960).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Плякіна Олексія Олексійовича - задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2019 року у справі № 428/7902/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Плякіна Олексія Олексійовича про визнання дій протиправними, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, незаконною, її скасування та закриття справи - відмовити повністю.

Повне судове рішення - 27 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Арабей

І. Д. Компанієць