Справа № 520/12759/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 520/12759/16-а

Головуючий в 1 інстанції: Огренич І.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 12 червня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 497 від 07 липня 2016 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що оскаржуваною постановою відповідач безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем був пропущений встановлений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог є помилковим, так як відповідачем виявлено факт самочинної реконструкції під час позапланової перевірки, у зв`язку з чим прийнято постанову про адміністративне правопорушення в строки передбачені ст. 38 КУпАП.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.06.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисим С.О. проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно зазначеного протоколу встановлено, що ОСОБА_1 проведені будівельні роботи реконструкції шляхом розширення балкону та його повного скління на 7 поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, чим збільшено площу квартири. Також у протоколі зазначено, що замовник будівництва ОСОБА_1 до Департаменту ДАБІ в Одеській області щодо набуття права на виконання будівельних робіт не зверталася.

За наведених обставин, суб`єкт владних повноважень дійшов до висновку, що будівельні роботи ОСОБА_1 виконані без права на їх виконання, чим порушено ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок виконання будівельних робіт, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466.

На підставі вказаного протоколу 07 липня 2016 року суб`єктом владних повноважень винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8 500,00 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено поза межами двомісячного строку, встановленого ст. 38 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Аналіз змісту вказаної правової норми свідчить, що обчислення строку притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за правопорушення розпочинається з моменту вчинення такого порушення.

Так, в ході позапланової перевірки перевіряючим органом виявлено завершене будівництво.

В свою чергу, ні протокол, ні постанова не містять посилань на час фактичного виконання даних будівельних робіт.

Між тим, в матеріалах справи наявні дві тотожні за змістом розписки від 09 листопада 2008 року та 01 серпня 2009 року, у яких мешканці сусідніх із ОСОБА_1 квартир № 68 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), № 60 ( ОСОБА_4 ) та № 63 ( ОСОБА_5 ) висловили відсутність заперечень з приводу розширення ОСОБА_1 балкону у квартирі № 64 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили суду, що будівельні роботи з реконструкції балкону у квартирі АДРЕСА_1 виконувалися ОСОБА_1 у 2009 році, а також той факт, що на час проведення перевірки відповідачем жодних будівельних робіт не проводилося. Крім того, свідок ОСОБА_2 підтвердила факт підписання нею розписку від 01.08.2009 року, а також той факт, що час проведення будівельних робіт збігається із часом складання зазначеної розписки.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту виконання будівельних робіт саме на час проведення перевірки у 2016 році.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що будівельні роботи з реконструкції балкону у квартирі АДРЕСА_1 були виконані позивачем ОСОБА_1 саме у 2009 році.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП. Вказаною нормою (в редакції станом на час винесення постанови) передбачена адміністративна відповідальності за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об`єктів ІІ категорії складності.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що у зазначеній редакції ст. 96 КУпАП була викладена Законом України від 22.12.2011 року № 4220-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності», який набрав чинності 19 січня 2012 року.

При цьому, станом на час виконання будівельних робіт (2009 рік) стаття 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення складалася з п`яти частин.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 висловлено правову позицію, згідно з якою закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України принцип дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що дія нормативного акту починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих Законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП, оскільки на час виконання будівельних робіт позивачем така норма не існувала.

Крім того, колегія суддів зазначає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП, є триваючим. Дане правопорушення розпочинається з моменту початку виконання будівельних робіт й закінчується фактичним їх виконанням.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено поза межами двохмісячного строку, встановленого ст. 38 КУпАП, оскільки будівельні роботи позивачем були завершені ще у 2009 році.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.