Справа № 540/1369/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1369/19
11год. 31 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гордієнко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

ОСОБА_2 (позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області. Автономній республіці Крим та м. Севастополі (відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 15.02.2019 про зобов`язання сплати ОСОБА_2 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276 грн. 72 коп. Позові вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 16.04.2002 є фізичною особою-підприємцем та є платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування. Свою підприємницьку діяльність позивач здійснювала до грудня 2004 року, про що подала до територіального відділення податкової інспекції заяву про припинення своєї діяльності. Після грудня 2004 року позивач не подавала жодної звітності до податкових органів про свою діяльність, як фізична особа-підприємець, оскільки з 01.12.2004 і по теперішній час постійно безперервно працює найманим працівником. До складання вимоги ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі не проводило перевірку додержання позивачем вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", акт про перевірку не складався, бухгалтерські чи інші документи, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується внесок також відсутні.

Позивач вважає, що при відсутності доходу та при не здійсненні підприємницької діяльності не виникає обов`язку сплачувати внесок навіть у мінімальному розмірі. В період, за який позивачу нарахований внесок від здійснення підприємницької діяльності, ОСОБА_2 не займалася останньою, оскільки перебувала у трудових відносинах з різними підприємствами та установами, котрі сплачували за неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування. 25.06.2019 позивачем здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Ухвалою від10.07.2019 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.08.2019.

23.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує на те, що фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні. Законом України від 21 грудня 2016 р. №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200 грн. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці зобов`язані сплатити до 9 лютого 2018 р. за звітний 2017 рік, щонайменше 8448 грн. 00 коп. (3200 грн. 00 коп. х 12 х 22% = 8448 грн. 00 коп.).

Крім того, з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 р. № 2148- VIII внесені зміни до Закону №2464, що діють з 1 січня 2018 зокрема щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами-підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування. З 1 січня 2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону № 2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. З ч. 8 ст. 9 Закону № 2464). Законом України "Про Державний бюджет У країни на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-УІІІ, установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 - 3723 грн. 00 коп. Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457 грн. 18 коп.. (3723 грн. 00 коп. х 3 х 22% = 2457 грн. 18 коп.), поквартально: до 19 квітня 2018 р. - за 1 квартал 2018 р. - 2457 грн. 18 коп.; до 19 липня 2018 р. - за 2 квартал 2018 р. - 2457 грн. 18 коп.; до 19 жовтня 2018 р. - за 3 квартал 2018р.- 2457 грн. 18 коп.; до 21 січня 2019 р. - за 4 квартал 2018 р. - 2457 грн. 18 коп.

Приписами статті 25 Закону та пункту 3 Розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону № 2464-УІ та Інструкції№449, контролюючим органом нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 18 276 грн. 72 коп., оформлену вимогою від 15 лютого 2019 № Ф-9667-51. Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника До вимоги увійшли: розрахункова сума єдиного внеску за 2017 рік в розмірі 8 448 грн. 00 коп.; розрахункова сума єдиного внеску за 2018 рік в розмірі 9 828 грн. 72 коп.

Позивачем було припинено реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця 24.06.2019. Доказів наявності пільг зі сплати єдиного внеску позивачем не надано. Наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом №2464.

Посилання позивача на ту обставину, що вона була офіційно працевлаштована, а тому з її заробітної плати сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як на підставу скасування вимоги про сплату боргу є безпідставним з огляду на наступне. Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. З ч. 1 ст. 7 Закону №2464). Отже, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе, як фізичні особи-підприємці. Сплата єдиного соціального внеску у такому разі не здійснюється подвійно, адже за фізичну особу-підприємця, яка працює найманим працівником, єдиний соціальний внесок сплачує роботодавець (утримань єдиного соціального внеску із заробітної плати немає).

Справа розглядалась 05.08.2019 та 14.08.2019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, що викладені у письмових запереченнях.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 16.04.2002, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи. Позивач зазначає, що була платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, але таких доказів суду не надано.

Також позивач стверджує, що припинила підприємницьку діяльність в грудні 2004 року, після чого не подавала звітності до податкових органів про свою діяльність, з 01.12.2004 ОСОБА_2 працює найманим працівником. В підтвердження позивач надав суду копію трудової книжки, з якої вбачається, що з грудня 2004 року по теперішній час ОСОБА_2 працює на різних посадах у дитячих дошкільних навчальних закладах, довідки з місяця роботи. Разом з тим згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація припинення підприємницької діяльності позивача відбулась 24.06.2019 (запис № 2006224).

15.02.2019 ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі сформувало та надіслало позивачу податкову вимогу № Ф-9667-51 про зобов`язання сплати ОСОБА_2 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276 грн. 72 коп. На думку відповідача, той факт, що позивач має постійне місце роботи не перешкоджає їй займатись підприємницькою діяльністю, крім того, до моменту припинення підприємницької діяльності суб`єкт господарювання зобов`язаний сплачувати єдиний внесок у розмірі не менше мінімального страхового внеску.

Не погоджуючись із даною вимогою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд керувався критеріями, закріпленими у частині третій статті 2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб`єкти.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Таким чином, якщо фізична особа зареєстрована підприємцем, то, незважаючи на якій системі оподаткування знаходиться загальній чи спрощеній, вона повинна сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 7 Закону базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які знаходяться на загальній системі оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування базою нарахування єдиного внеску є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Такі зміни щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року були внесені з 01.01.2017 Законом України від 6 грудня 2016 р. № 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" .

Таким чином, відповідач стверджує, що фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, або знаходяться на загальній системі оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок в розмірі, не меншому мінімального страхового внеску. А також, як вважає відповідач, нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Ст. 9 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачає, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2). Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. (ч.3)

Суду не надано документального підтвердження того, на якій системі оподаткування знаходився відповідач протягом 2017-2018 років, доказів знаходження позивача в реєстрі платників єдиного податку немає. Позивач стверджує про неподання звітності як платник єдиного податку з 2004 рок, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до вимог п.п. 6, 7 ст. 13 Закону № 2464-УІ та розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449, органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску. Приписами статті 25 Закону та пункту 3 Розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, при відсутності будь-яких актів перевірок позивача, що не заперечується представниками сторін, в даному спорі недоїмка була сформована на тій підставі, що платник мав на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску за даними інтегрованої картки.

Відповідач надав суду витяг з інтегрованої картки платника ОСОБА_2 за період 09.02.2018 - 30.04.2019, з якої вбачається, що за 2017 рік було внесено суму недоїмки 8448 грн., за 2018 рік щоквартально відображались суми боргу 2457 грн. 18 коп., за 2017-2018 роки загальна сума недоїмки складає 18276 грн. 72 коп.

Наказом Мінфіну від 07.04.2016 № 422 був затверджений Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок № 422), яким передбачено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

первинні документи - це документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо);

первинні показники - це показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску (П. 2 розділу 1 Порядку № 422).

За даними оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску ДФС та її територіальними органами формується звітність про нарахування та надходження податків, зборів, єдиного внеску, надходження митних та інших платежів до бюджетів, податковий борг, недоїмку зі сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати контрольно-перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), надміру сплачені податки, збори, єдиний внесок тощо (п.6 розділу 1 Порядку № 422).

Пп. 1, 2 пунктом 1 розділу ІII Порядку № 422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органiв Казначейства у процесi виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме:

відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B;

виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів;

звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Оперативний облік надходжень також здійснюється за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54, а саме:

відомостей про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, відкритих на ім`я органів ДФС, у вигляді технологічного файла @E;

виписок з рахунків 3719, відкритих на ім`я головних управлінь ДФС, у вигляді електронного реєстру розрахункових документів та у паперовому - на якому проставляється штамп відповідного органу Казначейства;

звітів про надходження страхових коштів на рахунки 3719, відкриті на ім`я головних управлінь ДФС та на ім`я органів ДФС;

оборотно-сальдової відомості за аналітичними рахунками 3719, відкритими на ім`я головних управлінь ДФС.

Судом встановлено, що відповідач не мав законних підстав для формування та надсилання позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки не мав передбачених чинним законодавством підстав для відображення в інтегрованій картці ОСОБА_2 мінімальних сум єдиного внеску, не було ні звітності платника, ані будь-якого іншого документа, складеного органом ДФС. В картці вказано, що нарахування єдиного внеску відбувається на підставі "не визначеного документу". В свою чергу, відповідач не обгрунтував правомірність дій по веденню інтегрованої картки та відображенню в ній платежів, які не були самостійно визначені позивачем, та не були визначені або донараховані відповідачем. Отже, недоїмка в інтегрованій картці позивача виникла штучно, що і стало підставою для формування вимоги, яка є предметом спору. Норми законодавства, які передбачають мінімальний розмір єдиного внеску, не є підставою для внесення відомостей про конкретні суми єдиного внеску до інтегрованої картки платника єдиного внеску. Суд вважає, що відповідач не був позбавлений права провести документальну перевірку позивача, як платника єдиного податку, який не подає звітності та не сплачує єдиний внесок, і донарахувати суми єдиного внеску за результатами такої перевірки.

Також судом встановлено порушення строку формування та надсилання позивачу вимоги №Ф-9667-51.

Пунктом 3 розділ У1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" , затвердженої наказом міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449, передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) фізичним особам-підприємцям протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Недотримання фіскальним органом строку формування вимоги позбавило позивача можливості передбачати наслідки, а також позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку. Як наслідок, це призвело до накладення на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску, оскільки протягом двох років фіскальний орган донараховував єдиний внесок, але про це не повідомляв платника, що призвело до накопичення значної сум боргу.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що ОСОБА_2 з 2004 року не займалась підприємницькою діяльністю, тому що працювала на постійній роботі в дитячих закладах. В розумінні законодавства позивач до часу припинення підприємницької діяльності вважається фізичною особою-підприємцем та є платником всіх податків, які має сплачувати суб`єкт господарювання.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову, внаслідок порушення фіскальним органом процедури формування та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу присуджується за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_2 .

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 15.02.2019 № Ф-9667-51 про зобов`язання сплати ОСОБА_2 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276 грн. 72 коп.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області. Автономній республіці Крим та м. Севастополі за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ) 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Херсонський окружний адміністративний суд в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 серпня 2019 р.

Суддя Хом`якова В.В.

кат. 111060000