Справа № 819/2957/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2019 року

Київ

справа №819/2957/13-а

адміністративне провадження №К/9901/8835/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року (суддя Осташ А.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року (колегія у складі суддів: Матковської З.М., Затолочного В.С., Каралюса В.М.) у справі № 819/2957/13-а (876/3098/14) за позовом Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» до Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Галспирт» (після перейменування Приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері») (надалі позивач, Товариство) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (надалі відповідач, податковий орган) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податковим органом проведено перевірку та прийнято на її підставі податкове повідомлення-рішення з порушенням та невірним застосуванням й трактуванням норм чинного податкового законодавства та відповідних нормативно-правових актів.

Розгляд справи здійснювався судами різних інстанцій неодноразово, судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду прийняті в порядку нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 листопада 2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, с доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено правомірності обставин викладених в позовній заяві, а надані докази в повній мірі не підтверджують заявлених позовних вимог.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована виключно посиланням на економічний ефект від досліджень проведених ФОП ОСОБА_1 .

В запереченні на касаційну скаргу податковий орган зазначає, що вважає рішення судів попередніх інстанцій законними, обґрунтованими та такими що відповідають процесуальним та матеріальним нормам чинного законодавства. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом проведено виїзну планову документальну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 липня 2007 року по 30 червня 2009 року. За результатами перевірки складено акт від 20 листопада 2009 року №533/23-31274359.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.5, 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпунктів 5.2.1, 5.2.7 пункту 5.2 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 статті 5, пункту 6.1 статті 6, підпунктів 7.3.1, 7.3.2, 7.3.3, 7.3.4, 7.3.5 пункту 7.3 статті 7, підпунктів 11.2.1, 11.2.3 пункту 11.2 підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у зв`язку із заниженням об`єкту оподаткування за перше півріччя 2008 року на суму 1 701 023 грн та, як наслідок, заниженням податку на прибуток на суму 425 250 грн., а також неправомірним включення до складу валових витрат вартості консультаційних послуг з вивчення ринку збуту продукції, наданих приватним підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору №1-04 від 2 квітня 2008 року, з огляду на непов`язаність вказаних послуг з господарською діяльністю підприємства та відсутність підтвердження реального виконання відповідних послуг.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №201//0 від 2 грудня 2009 року яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання в сумі 333 239 грн в т.ч. 80 407 грн - основний платіж; 252 832 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством та ПП ОСОБА_1 укладено договір № 1-04 від 2 квітня 2008 року про надання консультативних послуг по вивченню ринку збуту продукції. Предметом договору є надання та отримання консультативних послуг по вивченню потенційних можливостей ринку збуту та розробки нових видів продукції, а саме надання інформації щодо:

- об`єму ринку, структури ринку, аналізу ринкових трендів, інформації про потенційних споживачів, інформації про конкурентів, інформації про торговельні заклади вказаних міст, яких саме не вказується.

Про надання таких послуг Виконавець щомісячно пред`являє замовнику акти прийому-передачі наданих послуг для їх підписання.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в період з 29 квітня 2008 року по 30 липня 2009 року між Товариством та приватним підприємцем складено ряд актів приймання виконаних робіт, в усіх без виключення актах зазначається, що даний документ складений на підтвердження того, що частина робіт по наданні консультативних послуг, збору інформації про попит продукції, даних про конкурентів, потенційних споживачів, структуру ринку, аналіз ринкових трендів виконана. Тобто надана інформація стосується не виробництва, а реалізації продукції, крім того, в актах не конкретизовано, яка саме інформація і консультативні послуги надані виробнику і в яких об`ємах та носіях вона виражається.

На підставі вказаних актів приймання виконаних робіт, Товариством сплачено 795 713,33 грн, які віднесені до валових витрат підприємства, зокрема дані суми відображені на бухгалтерському рахунку 93 - витрати на збут, тобто ці витрати пов`язані не з виробництвом, а з реалізацією продукції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 1 грудня 2006 року між Товариством, як постачальником та ТОВ «Українська сировина» як покупцем укладений договір постачання коньячної продукції. Відповідно до пункту 7.5. договору - «Постачальник» надає «Покупцю» виключне право на продаж товару покупцям які зареєстровані на території України.

У пункті 7.6. договору визначено, - у випадку порушення «Постачальником» п.7.5. даного Договору він сплачує на користь «Покупця» штраф у розмірі 100 % від кожної суми (іншого доходу), що надійшла не від «Покупця», а від третьої особи.

Згідно умов даного договору, покупець - ТОВ «Українська сировина» ЛТД на свій розсуд, як власник торгової марки має займатися реалізацією продукції, вивчати ринки збуту, розміщувати рекламу та проводити інші заходи з реалізації продукції.

Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що у Товариства на час укладення договору про надання консультаційних послуг по вивченню потенційних можливостей ринку збуту та розробки нових видів продукції, вже близько півтора року діяли господарські відносини з іншим суб`єктом господарювання, який також вивчав ринки збуту, розміщував рекламу та проводив інші заходи з реалізації продукції.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що більша частина звітів по консультаційних послугах є нічим іншим як описом досліджень по товарній групі «Коньяки/бренді» з інформаційної бази компанії ММІ - Marketing and Media Index, яка є доступною в мережі Internet.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що посилання позивача на те, що в результаті наданих консультаційних послуг Товариством укладено зовнішньоекономічні договори з нерезидентами на експорт виробленої підприємством продукції є безпідставними, оскільки відповідно до умов договору №1-04 від 2 квітня 2008 року та актів приймання виконаних робіт, звітів про надані консультаційні послуги, усі консультативні послуги стосувалися саме території України, а не за межами Держави.

За таких обставин, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що з аналізу вказаних звітів, актів виконаних робіт щодо надання консультативних послуг ПП ОСОБА_1 встановлено, що вони не містять інформації про конкретні обсяги та напрямки за якими здійснювалися дослідження, не містять даних щодо обсягів наданих послуг змісту наданих послуг, відсутність інформації про фактично понесені витрати на проведення цих послуг.

Позивач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» залишити без задоволення.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі № 819/2957/13-а (876/3098/14) залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду